ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року 
м. Київ

Справа №  912/1266/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:  
Булгакової І.В. (головуючий), Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 (головуючий суддя - Мороз В.Ф., судді: Чередко А.Є., Коваль Л.А.) ухвалену за наслідками перегляду ухвали господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2022 про заміну сторони у виконавчому листі у справі
у справі № 912/1266/21
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" (далі - Товариство) 
до державного підприємства "Онуфріївське лісове господарство"
про зобов`язання передати майно.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст обставин справи
Рішенням господарського суду Кіровоградської області  від 30.08.2021, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 та постановою Верховного Суду від 12.07.2022, зі справи № 912/1266/21 позовні вимоги задоволено. Зобов`язано Підприємство передати Товариству дошку необрізну дубову, розпиляну з сорту D: допустимі свіжі і чорні випадаючі сучки діаметром до 90 мм, але відстань між сучками мінімум 320 мм заболонь здорова: серцевини з дошок не випилюються: без підпару: без тріщин на площах і морозобою: товщина дошки 29 мм (залік для оплати 26 мм): ширина дошки 160 мм і більше: довжина 2000-3000 мм; відхилення від розпиловочних розмірів: по товщині 1+0 мм, по довжині - 0+50мм: об`ємом 180,912 куб.м вартістю 904 560,00 грн. - на виконання Договору у погодженій сторонами редакції. 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що Підприємством не виконано в повному обсязі обов`язок щодо поставки товару за Договором.
Додатковим рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2021 у задоволенні заяви Підприємства про ухвалення додаткового рішення відмовлено. Заяву Товариства про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Підприємства на користь Товариства 16 545,60 грн витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині у задоволенні заяви Товариства відмовлено.
На виконання рішення суду та додаткового рішення суду 22.03.2022 видано накази.
Товариство звернулось до господарського суду Кіровоградської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме:    замінити боржника в наказах господарського суду Кіровоградської області по справі № 912/1266/21 Державне підприємство "Онуфріївське лісове господарство" (ідентифікаційний код 31771708) на Державне підприємство "Чорноліське лісове господарство" (27413, Кіровоградська обл., місто Знам`янка. с. Водяне пров. Шкільний,    б. 1, код ідентифікаційний код 00992214) до відкриття виконавчого провадження.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2022 заяву Товариства про заміну сторони у виконавчому документі у справі №912/1266/21 - задоволено. Замінено боржника в наказах господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2022 по справі № 912/1266/21, а саме: Державне підприємство "Онуфріївське лісове господарство" (ідентифікаційний код 31771708) на Державне підприємство "Чорноліське лісове господарство" (27413, Кіровоградська область, м. Знам`янка, с. Водяне пров. Шкільний,    б. 1, ідентифікаційний код 00992214).
Судове рішення обґрунтоване тим, що відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 27.09.2021 №546 "Про припинення Держаного підприємства "Онуфріївське лісове господарство" та затвердження складу Комісії з припинення, наказано припинити Державне підприємства "Онуфріївське лісове господарство", ідентифікаційний код 31771708, шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство", ідентифікаційний код 00992214, а відтак наявні підстави для задоволення заяви Товариства.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 апеляційні скарги державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" та державного підприємства "Онуфріївське лісове господарство" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2022 у справі №  912/1266/21 задоволено. Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2022 у справі № 912/1266/21 скасовано та постановлено нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства про заміну боржника у виконавчому документі.
Судове рішення мотивоване тим, що у Єдиному державному реєстрі міститься інформація щодо двох окремих самостійних юридичних осіб Державне підприємство "Онуфріївське лісове господарство" (ідентифікаційний код 31771708) та Державне підприємство "Чорноліське лісове господарство" (ідентифікаційний код 00992214), приєднання на момент постановлення ухвали від 23.02.2022  не відбулось, а тому судом першої інстанції було безпідставно здійснено заміну боржника в наказах господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2022 у справі № 912/1266/21, з Державного підприємства "Онуфріївське лісове господарство" на Державне підприємство "Чорноліське лісове господарство".

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та виклад позиції інших учасників справи
Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 у справі №  912/1266/21 та передати справу до суду апеляційної інстанції для здійснення нового розгляду. 
Скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції порушив приписи статей 76, 77, 85, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки самостійно встановив обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів.
Товариство наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на 31.10.2022 Державне підприємство "Онуфріївське лісове господарство" перебуває у стані припинення.

Доводи інших учасників справи
Від державного підприємства "Онуфріївське лісове господарство"  надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому останнє просить залишити рішення Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків апеляційного господарського суду
Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Касаційний господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.
Частиною першою статті 52 ГПК України встановлено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з частинами першою та  п`ятою статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Товариство звернулось до господарського суду Кіровоградської області із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, а саме:    замінити боржника в наказах господарського суду Кіровоградської області по справі № 912/1266/21 Державне підприємство "Онуфріївське лісове господарство" (ідентифікаційний код 31771708) на Державне підприємство "Чорноліське лісове господарство" (27413, Кіровоградська обл., місто Знам`янка. с. Водяне пров. Шкільний,    б. 1, код ідентифікаційний код 00992214) до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. 
Частинами першою та п`ятою статті 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно зі статтею 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.
Частинами першою, другою, третьою статі 107 ЦК України встановлено, що кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.
Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників. Таким чином у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника.
Крім того, в разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються.
У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 у справі № 910/4656/14).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження здійснення правонаступництва Товариством до заяви додано копію наказу Державного агентства лісових ресурсів України №546 від 27.09.2021 "Про припинення Державного підприємства "Онуфріївське лісове господарство" та затвердження складу Комісії з припинення, яким наказано припинити Державне підприємство "Онуфріївське лісове господарство", ідентифікаційний код 31771708, шляхом реорганізації, а саме - приєднання до Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство", ідентифікаційний код 00992214
Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що саме лише прийняття рішення про реорганізацію суб`єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до моменту передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати боржником у виконавчому провадженні.
Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, на момент звернення Товариства із заявою про заміну сторони у виконавчому листі до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та відомостей про правонаступника не внесено. Також Центральним апеляційним господарським судом встановлено, що належних доказів завершення процесу припинення Державного підприємства  "Онуфріївське лісове господарство" до суду не надано.
Втім, відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду першої інстанції від 22.03.2022 та за результатами розгляду заяви Товариства, надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, ухвалив нове рішення яким відмовив у задоволенні заяви Товариства .
Проте судом апеляційної інстанції не враховане таке.
Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Положеннями частини першої статті 18 ГПК України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до частини першої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції «кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (див. рішення від 19.03.1997 зі справи «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи «Шмалько проти України»).
У той же час Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).  Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).
Суди мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму із додержанням балансу між доступом до правосуддя та повагою до принципу res judicata.
Отже, ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду заяви по суті, суду апеляційної інстанції у даному випадку з метою уникнення надмірного формалізму, що змушує сторону до повторного звернення до суду та не сприяє ефективному виконанню законного судового рішення належало встановити чи наявні підстави для заміни такого боржника на момент розгляду апеляційною інстанцією. 
Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому документі не врахував наведеного у цій постанові, що спричинило ухвалення передчасного висновку без встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За змістом частин першої, третьої статті 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
За змістом пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частини шостої статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Враховуючи те, що допущене порушення судом апеляційної інстанції не може бути усунуто Верховним Судом самостійно, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, зазначене вище є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Судові витрати
Оскільки справа передається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судового збору у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється. 

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" задовольнити частково.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022 у справі №912/1266/21 скасувати.
3. Справу №912/1266/21 передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          І. Булгакова
Суддя                                                                                                          Т. Малашенкова
Суддя                                                                                                         В. Селіваненко