Справа № 161/13552/22 	Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В. Ф. 	
Провадження № 22-ц/802/136/23  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
03 лютого 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,   
суддів - Матвійчук Л.В., Киці С. І.,
з участю: 
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача комунальних послуг за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року, 
                                       В С Т А Н О В И В:
       У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є власником квартири в АДРЕСА_1 , та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються відповідачем.
Позивач вважає, що протягом 1995-2022 років відповідач неякісно провів реконструкцію системи опалення та постачання гарячої води, а саме припинив опалення в колясочному приміщенні четвертого під`їзду, а також обігрів місць загального користування.
Також вказує, що відповідач на її звернення не надав копії актів розмежування балансової належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води між ДКП «Луцьктепло» і співвласниками ОСББ «Дубнівська 12», копій проектно-кошторисної документації щодо встановлення в 2016 році вузла комерційного обліку тепла та індивідуального теплового центру в 2022 році.
На думку позивача, відповідач неправомірно не здійснює розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир, які фактично проживали в 2019-2022 роках, і споживачами нежитлових приміщень першого поверху будинку.
Тому вважає, що вищенаведеними діями відповідача їй була завдана матеріальна шкода у розмірі 147 373,00 грн.
Посилаючись на дані обставини, позивач, з урахуванням виправленої редакції позову, поданої на усунення його недоліків, просила суд:
1) відновити її становище, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання відповідача усунути наслідки проведених ним реконструкцій системи централізованого опалення та постачання гарячої води за 1995-2022 роки, зокрема відновлення опалення в колясочному приміщенні четвертого під`їзду, а також обігріву місць загального користування;
2) зобов`язати відповідача примусово виконати обов`язок особисто шляхом надання копії актів розмежування балансової належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води між ДКП «Луцьктепло» і співвласниками ОСББ «Дубнівська 12», копій проектно-кошторисної документації щодо встановлення в 2016 році вузла комерційного обліку тепла та індивідуального теплового центру в 2022 році;
3) зобов`язати відповідача здійснити розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир, які фактично проживали в 2019-2022 роках, і споживачами нежитлових приміщень першого поверху будинку;
4) стягнути з відповідача на її користь на відшкодування збитків 147 373,00 грн, які заподіяні їй неналежним розподілом об`ємів спожитих послуг між споживачами та ненаданням детального розподілу об`ємів послуг між споживачами.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції, відмовляючи в зобов`язанні ДКП «Луцьктепло» надати акти розмежування балансової ( майнової) належності мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, порушив норми ст. 43,48 Правил надання послуг з постачання гарячої води. Вказує на те, що відповідач не вправі був вчиняти будь-які дії щодо реконструкції чи капітального ремонту внутрішньобудинкових мереж будинку, а таке право мало б виникнути лише після прийнятого рішення загальними зборами співвласників будинку, а не на підставі звернення голови ОСББ чи Програми капітального ремонту житлового фонду міста Луцька на 2015-2019 роки. Апелянт покликається на те, що ДКП «Луцьктепло» до даного часу не виконало рішення виконкому міської ради і не передало внутрішньобудинкові мережі ЖКП №7, а ЖКП №7 відповідно не може передати спільну сумісну власність співвласників будинку на баланс ОСББ «Дубнівська 12».
У відзиві на апеляційну скаргу ДКП «Луцьктепло» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, вказуючи на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення та безпідставність доводів позовної заяви та апеляційної скарги позивачки.
В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи. 
Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження доводів позову, а тому слід відмовити в задоволенні її позову.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказувала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що додала копію договору купівлі-продажу від 21 липня 1995 року, та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються відповідачем.
Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24.09.2013 № 577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку.
Відповідач надає житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у квартиру АДРЕСА_2 .
У пункті 2.3.7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76, визначено, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства.
Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором), зокрема, для водопроводу, тепломережі є -вентиль або трійник біля будівлі.
Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року № 219 (далі – Порядок №219).
У пункті 3 Порядку №219 зазначено, що під виконавцем розуміється юридична або фізична особа - підприємець, уповноважена співвласниками на виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (усіх разом або окремо конкретної), управитель або виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення споживачами з ним індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги; точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи).
У пункті 4 Порядку №219 визначено, що обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
Відповідно до Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ № 1182 від 11.12.2019 р., Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 р., виконавець забезпечує постачання гарячої води у відповідній кількості та якості послуги, що встановлені нормативами та індивідуальним договором, до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. 
Разом з тим, відповідно до п.4 згаданого вище рішення виконкому Луцької міської ради № 577-1 від 24.09.2013 р. власникам житлових будинків (житлово-будівельним кооперативам, об`єднанням співвласників та іншим) рекомендовано самостійно визначити виконавців житлово-комунальних послуг.
Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, оскільки ОСББ «Дубнівська 12» не виявило бажання укласти договір між колективним споживачем та ДКП «Луцьктепло» та не вибрало моделі організації договірних відносин, то відповідно до ч.7 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання згідно з ч.5 ст.13 цього Закону, який не передбачає плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку.
Саме такий договір існує між сторонами від 25.08.2021 р., про що підтверджує у своєму позові і позивачка ОСОБА_1 .
Посилання ж позивачки на п.4 рішення виконкому Луцької міської ради від 05.06.2013 р. № 319-1 про зобов`язання ДКП`Луцьктепло» продовжувати надання послуг із технічного обслуговування і поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставним, оскільки цей пункт рішення втратив чинність з 01.12.2013 року відповідно до рішення виконкому Луцької міської ради № 692-1 від 20.11.2013 р.
Облік спожитої теплової енергії житловим будинком здійснюється приладом обліку СВТУ 10М №23048, який встановлено у тепловому пункті житлового будинку у відповідності до технічної документації на встановлення вузлу обліку теплової енергії на опалення, та який прийнятий до експлуатації у 2016 році згідно акту прийняття в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 21.09.2016 року (а.с.59).
Відповідно до змісту листа, наданого позивачкою до позову (додаток № 13), направленого їй на звернення від 11.08.2022 року до Луцької міської ради, щодо влаштування вузла обліку теплової енергії (ВОТЕ) у будинку на АДРЕСА_3 , де вона проживає, встановлення вузла обліку здійснювалося відповідно до трьохстороннього договору між ОСББ «Дубнівська 12». Департаментом ЖКГ та підрядною організацією відповідно до договору. 
Індивідуальний тепловий пункт (далі – ІТП) - це комплекс пристроїв, призначений для приєднання будинкових систем опалення, гарячого водопостачання (ГВП) та вентиляції до тепломережі. Основною складовою цього комплексу є регулятор теплової потужності системи опалення за погодними умовами. Сам регулятор теплопотужності також є комплексом автоматичних пристроїв, центром якого є електронний регулятор температури, до якого під`єднані мінімум два датчики температури: датчик температури зовнішнього повітря, який розміщують на зовнішній стіні будівлі (зазвичай, північній) та датчик температури теплоносія, що надходить до системи опалення.
Технічні нормативи для встановлення пристроїв індивідуальних теплових пунктів відображені в нормативному документі СНиП 2.04.07-86, який роз`яснює вимоги для ІТП. 
Матеріалами справи встановлено, що в рамках проекту модернізації системи теплопостачання у м. Луцьку в житлових будинках міста здійснено встановлення 330 ІТП. 
Монтаж ІТП виконано за даною адресою підрядною організацією відповідно до письмового звернення ОСББ «Дубнівська, 12» за підписом голови правління ОСОБА_2 за грантові кошти Європейського Банку Реконструкції та Розвитку згідно Контракту №1 «Нові Теплові Підстанції (Індивідуальні теплові пункти в житлових будинках)» від 23.07.2019, укладеному між ДКП «Луцьктепло» та італійською корпорацією «AMARCDHS» SRL .
Роботи з влаштування ІТП в житловому будинку за адресою АДРЕСА_3 проводились в рамках реалізації вказаного вище проекту.
Оскільки будинок обладнаний індивідуальним тепловим пунктом (ІТП), а відповідно до Акту приймання-передачі вузла обліку теплової енергії встановленого в житловому будинку АДРЕСА_3 , ДКП «Луцьктепло» прийняло на свій баланс лише вузол обліку теплової енергії, який встановлений в житловому будинку.
Вузол обліку теплової енергії, що був встановлений в житловому будинку в серпні 2016 року в рамках реалізації даної програми, та переданий на баланс ДКП «Луцьктепло» згідно з рішенням Луцької міської ради від 21.03.2017 №20/21 «Про передачу на балансоутримання основних засобів» демонтований підрядником та відповідно до акту переданий підприємству. Всі інші матеріали (труби, запірні пристрої, тощо), що були демонтовані в даному житловому будинку, передані представникам ОСББ (а.с.55-63).
Матеріалами справи підтверджується правомірність встановлення ІТП та спростовуються доводи позивача, що ДКП «Луцьктепло» здійснило реконструкцію та капітальний ремонт внутрішньо будинкової мережі без згоди загальних зборів ОСББ «Дубнівська, 12».
Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок незаконного втручання відповідача в роботу систем централізованого опалення та гарячого водопостачання їй надавались неналежної якості житлово-комунальні послуги, що потягло зменшення температури повітря в її помешканні взимку, що підтверджує актом №2 від 01квітня 2011 року загального огляду внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання будинку.
З листа ДКП «Луцьктепло» від 20.06.2011 р. № 3992/10 на звернення ОСОБА_1 видно, що з 1 по 15 квітня 2011 року представника підприємства було планово проведено загальний огляд внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання та складено відповідний акт обстеження.
Проте, зі змісту цього акту та додатку до нього спростовується та обставина, що в четвертому під`їзді, де живе позивачка, виявлено несправності, на які вказує позивачка (а.с.22,23). 
Також у згаданому листі зазначається, що 06 червня 2011 року було проведено комісійне обстеження у квартирі позивачки ОСОБА_1 та встановлено температуру, яка відповідає санітарній нормі, а тому підстави для проведення перерахунку нарахувань за послугу з теплопостачання відсутні (а.с.21).
Отже, твердження апелянта про незаконність втручання відповідача у систему опалення будинку, незаконність встановлення вузла обліку теплової енергії та ІТП, а також про привласнення відповідачем спільного майна співвласників будинку за адресою АДРЕСА_3 , є безпідставними. Також не підлягають до задоволення і вимоги про відновлення опалення в колясочному приміщенні четвертого під`їзду та обігріву місць загального користування, оскільки не доведено, що відповідач є на даний час виконавцем робіт з обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, та що саме відповідачем проводились раніше такі роботи з реконструкції системи опалення, на які вказує позивач ОСОБА_1 , та наслідки яких вона просить суд зобов`язати усунути відповідача та відновити її становище, яке існувало до порушення. 
З огляду на наведене колегія суддів також не бере до уваги покликання позивачки в апеляційній скарзі на безпідставність відмови суду в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача надати копії актів розмежування балансової (майнової) належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води між відповідачем і ОСББ та копій проектно-кошторисної документації щодо встановлення в 2016 році вузла комерційного обліку тепла та індивідуального теплового центру в 2022 році.
Разом з тим, відповідно до ст. 44 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний  забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.
Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. 
ДКП «Луцьктепло» несе відповідальність за надання комунальної послуги з постачання теплової енергії належної якості до межі майнової належності, тобто до вводу в будинок, а що стосується обслуговування та функціонування внітрішньобудинкових мереж та будь-яких питань в межах будинку, то такі питання вирішуються ОСББ «Дубнівська, 12» або управителем, якщо укладений договір.
Отже, з огляду на зазначене, актів розмежування балансової належності мереж централізованого постачання теплової енергії (опалення та гарячої води) не існує, а їх наявність не вимагається чинним законодавством. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено, що проектна документація на встановлення ІТП виконана відповідно до Правил користування тепловою енергією, інших нормативних і технічних документів та пройшла державну експертизу. Вся інформація про Проєкт модернізації систем теплопостачання в м.Луцьку висвітлена на офіційному сайті міської ради. Інших документів у розпорядженні відповідача немає.
Щодо вимог про розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами вказаного будинку, то суд першої інстанції і в цій частині позовних вимог дійшов обґрунтованих висновків.
Відповідно до п.13 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» з дати взяття на абонентський облік оператором зовнішніх інженерних мереж вузла (вузлів) комерційного обліку, наявного (наявних) при введенні в експлуатацію завершених будівництвом нових житлових і нежитлових будівель, реконструйованих, капітально відремонтованих житлових і нежитлових будівель, що приєднані (приєднуються) до зовнішніх інженерних мереж, або вузла (вузлів) комерційного обліку, встановленого (встановлених) власником (співвласниками) будівлі, відповідні власники (співвласники) оплачують вартість відповідної комунальної послуги за тарифом, що не враховує витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку.
Рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9 - 11 цього Закону.
Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця
Комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
Статтею 10 даного Закону передбачено, що розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до Методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Обсяги спожитих комунальних послуг по будинках визначаються вузлами комерційного обліку, по квартирах – вузлами розподільчого обліку. 
Будинок АДРЕСА_3 оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії. Квартира АДРЕСА_4 в даному будинку не обладнана вузлом розподільчого обліку гарячої води (індивідуальним засобом обліку), тому нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснюється відповідно до кількості зареєстрованих осіб та затверджених норм споживання гарячої води на одну особу – 3,6504 метрів кубічних, за діючими, затвердженими виконавчим комітетом Луцької міської ради, тарифами на послуги з постачання гарячої води.
Розподіл теплової енергії за цією ж адресою проводиться пропорційно до займаної опалювальної площі квартир цього будинку. Опалювальна площа будинку становить 8529,7 м. кв. станом на 01.04.2022 року.
Долученими письмовими доказами, наявними в справі, підтверджено, що жодних додаткових витрат ДКП «Луцьктепло» на співвласників будинку не покладає, додаткових нарахувань не проводить. 
Розподіл обсягів спожитої гарячої води проводиться відповідно до фактичних показників квартирних засобів обліку. Для квартир, що не обладнані лічильниками гарячої води, розподіл здійснюється відповідно до затвердженої норми та кількості зареєстрованих осіб за особовими рахунками споживачів. 
Пунктом 28 Правил надання послуги з постачання гарячої води встановлено, що у разі коли кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються послугою, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги, можуть прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань відповідно до неї.
Споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору.
Підпунктом 7 пункту 43 даних Правил визначено, що споживач має право на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що відповідачем було невірно здійснено розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир у будинку, де вона мешкає. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача чи інших осіб, які зареєстровані за даною адресою, до ДКП «Луцьтепло» із заявами про тимчасову чи постійну відсутність будь-кого із зареєстрованих.
Щодо вимог про відшкодування збитків колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя
статті 89 ЦПК України).
Проте, у даній справі позивачем не доведено факту завдання відповідачем їй збитків.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач, звертаючись із даною позовною заявою, не надала суду доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) (пункт 81 зазначеної постанови) зробила наступні правові висновки: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд
                                       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді