Справа № 308/12616/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        15 лютого 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю., 
з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року у справі № 308/12616/18 (Головуючий: Іванов А.П.)
В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 інтереси якого представляє ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до Ужгородської міської ради, третя особа: відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйований (перебудований) об`єкт нерухомого майна, мотивуючи тим, що позивач, на належній йому на праві користування земельній ділянці та розташованому на ній нерухомому майну, вирішив здійснити реконструкцію (перебудову) об`єкту нерухомого майна шляхом розширення його належної площі першого поверху. Позивач при реконструкції не дотримався вимог нормативно-правових актів, які регулюють питання об`єкту містобудування, зокрема позивач не розробив проектну документацію на будівництво та не подав декларацію про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на самочинне збудоване майно, так як нежитлове приміщення відповідає вимогам держаних будівельних норм, протипожежних та санітарних, можлива безпечна експлуатація такого.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинно реконструйоване нежитлове приміщення площею 33.07 кв.м. до власного нежитлового приміщення що знаходиться в АДРЕСА_1 , із урахуванням ухвали цього ж суду від 01 квітня 2020 року про виправлення описки.
Ужгородська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської області державної адміністрації, виконавчого комітету Ужгородської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки поданню позову про визнання права власності на самочинне будівництво має передувати звернення до компетентного державного органу, у повноваження якого входить питання будівництва і рішення якого, чи його відсутність дають підстави вважати про наявність судового спору. Зі змісту судового рішення та матеріалів справи, декларація про готовність спірного об`єкта до експлуатації органом державного архітектурно-будівельного контролю не розглядалося та рішення про її реєстрацію або повернення не приймалось. Відділом ДАБІ Ужгородської міської ради 23.03.2017 року проведено перевірку, виявлено порушення та внесено та внесено припис на усунення виявлених порушень вимог містобудівного законодавства (здійснення самовільної добудови до існуючого кафе по АДРЕСА_2 , а також складено на ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Позивачем не вірно обрано спосіб захисту права власності, шляхом визнання права власності на самочинне будівництво, оскільки останньому необхідно було звернутися до суду із визнанням незаконною відмову про видачу сертифікату Матеріалами справи стверджується, що спірний об`єкт є самочинно збудованим приміщенням, при цьому його будівництво розпочато без належного дозволу, без затвердженого проекту, без отримання сертифіката (декларації) про введення його в експлуатацію, а також його збудовано на земельній ділянці комунальної власності, переданій у користування і таке будівництво здійснено з істотним порушенням будівельних норм і правил без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. При розгляді справи, судом першої інстанції не досліджено відносини користування земельною ділянкою та не перевірено відповідність функціонального та цільового використання містобудівній документації. Крім того, судом не досліджено та не враховано, що об`єкт забудови відноситься до історичного ареалу міста Ужгорода, відповідно до відкритих джерел і будівництво мало бути узгоджене з органами контролю у сфері охорони культурної спадщини, що підлягало доведенню позивачем під час розгляду справ, проте вказані обставини залишено поза увагою судом. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органу місцевого самоврядування і оскаржуване прокурором рішення суду спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання безпечності існування збудованого об`єкта для жителів та гостей міста, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власності.
Заслухавши пояснення представника прокуратури Закарпатської області – Андрейчик А.М., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
ОСОБА_1 на неодноразові виклики у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, позивачем була подана заява від 27 вересня 2021 року про розгляд справи у його відсутності та залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с. 244) і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Разом з тим, 29 січня 2021 року ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури і зазначав, що прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі обраних ним органів і прокурор не підтвердив підстави для представництва інтересів держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації (структурний підрозділ – Управління охорони культурної спадщини, правового супроводу, організації кадрової роботи, відділу охорони культурної спадщини) та виконавчого комітету Ужгородської міської ради.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року залучено Ужгородську окружну прокуратуру, як правонаступника Ужгородської місцевої прокуратури (т.1 а.с. 234, 235).
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року залучено Департамент культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації, як правонаступника Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації, до участі у справі (т.1 а.с. 236, 237).
Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.06.2011 року позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 реконструйоване нежитлове приміщення площею 49,9 кв.м. яке знаходиться в АДРЕСА_1 . 
Речове право позивача на вказане майно зареєстроване у встановленому законом порядку, що стверджується Витягом державного реєстру правочинів від 02.06.2011 року, витягом з БТІ від 22.06.2011 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2016 р.
Відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі від 05.07.2019 року строк оренди земельної ділянки з орендарем ОСОБА_1 продовжено до 14.07.2021 року.
ОСОБА_1 здійснив реконструкцію (перебудову) об`єкту нерухомого майна шляхом розширення його нежилої площі першого поверху і така реконструкція проведена без відповідного погодження і дозвільної документації.
Згідно з приписом № 11 від 23.03.2017 року виконавчого комітету Ужгородської міської ради ОСОБА_1 зобов`язано привести правовстановлюючі документи у відповідність до чинного законодавства. 
Протоколом про адміністративне правопорушення від 23.03.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за виявлене порушення у вигляді самовільної добудови (літ. АА) до існуючого кафе по АДРЕСА_1 на орендованій земельній ділянці і за дане порушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який ним сплачено.
У відповідності до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є  обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Матеріалами справи стверджується, що об`єкт забудови по вул. Льва Толстого, 8 відноситься до історичного ареалу міста Ужгорода і з врахуванням вимог ст.ст. 1, 3, 6 ч. 1, 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини « будівництво повинно було бути узгоджено з органами контролю у сфері охорони культурної спадщини, яким був Департамент культури Закарпатської обласної державної адміністрації та який не залучений до участі у справі, що є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у позові (п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК україни).
Відповідно до розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 01.02.2020 року № 22-р «Про структуру обласної державної адміністрації 07.04.2021 року припинено юридичну особу публічного права Департамент культури Закарпатської облдержадміністрації та утворено юридичну особу публічного права Департамент культури національностей та релігій Закарпатської облдержадміністрації, який є правонаступником справ, майна, прав та обов`язків Департаменту культури Закарпатської облдержадміністрації.
Посилання ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури про те, що прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі обраних ним органів і прокурор не підтвердив підстави для представництва інтересів держави в особі Департаменту культури Закарпатської області державної адміністрації (структурний підрозділ – Управління охорони культурної спадщини, правового супроводу, організації кадрової роботи, відділу охорони культурної спадщини) та виконавчого комітету Ужгородської міської ради, судова колегія зазначає наступне.
Прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (ст. 1311 ч.1 п.3 Конституції України).
За приписами ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а аткож може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом наданго право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статус позивача (ст. 56 ч.ч. 3, 4, 5).
Закон України «Про прокуратуру» передбачає, що на прокуратуру покладаються такі функції представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ст. 23 ч.3).
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (ст. 23 ч.4).
Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 у провадженні № 12-194гс19 вказує на те, що прокурор звертаючись до суду із позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу; бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23  Закону України «Про прокуратуру», апрокурор фактично надає йому можливість відреагувати  на ствердждуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення; суд вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи; наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставинах.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави; прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду постановлене 27.01.2020 року, і прокурор 18 грудня 2020 року звернувся із повідомленням в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» і компетентний орган самостійно не звернувся до суду та не подав апеляційну скаргу, що є достатнім аргументом підтвердження судом підстав для представництва.
У даній справі прокурор звертаючись із апеляційною скаргою відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і цей орган підтримав апеляційну скаргу прокурора (а.с. 219-221 т.1).
За таких обставин, проведення робіт з реконструкції будівлі, розташованої в історичному ареалі м. Ужгород, без дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини є порушенням Закону України «Про охорону культурної спадщини, наслідком якого є порушення режиму використання історичного ареалу, втрата історичного ландшафту території територій й традиційного характеру середовища міста Ужгорода, занесеного до Списку історичних населених місць України, і прокурор обґрунтовано визначив законодавством підстави тдля здійснення представництва інтересів держави в особі вибраних ним органів.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року скасувати.
У позові ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Ужгородської місцевої прокуратури сплачений ними судовий збір у розмірі 1 057 грн. 20 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 24 лютого 2023 року.

Головуючий:
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой