ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7260/22 Справа № 201/1763/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Максюта Ж.І.
суддів Свистунова О.В., Пищида М.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст.7 ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіп Ярослава Миколайовича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

22 лютого 2022 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 19 вересня 2020 року в м. Дніпрі на вул. Набережна Перемоги, біля будинку 5а, близько о 23 год.20 хв, сталася дорожньо – транспортна пригода, а саме наїзд водієм ОСОБА_2 який керував транспортним засобом автомобілем «ДЕУ» державний номер НОМЕР_1 на відкритий каналізаційний люк в наслідок чого відбулось перекидання та пошкодження автомобіля. Внасідок ДТП автомобіль «ДЕУ» держномер НОМЕР_1 зазнав значних механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку. 
Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська провадження відносно водія ОСОБА_2 було закрито за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Цим рішенням суду встановлено, що ДТП сталося в результаті наявності порушень при утриманні автомобільних доріг, та незадовільного стану дорожніх умов, що як наслідок призвело до погіршення безпечних умов дорожнього руху. 13 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією в досудовому порядку сплатити позивачеві компенсацію, але до теперішнього часу спір не вирішеною. Відповідно до звіту про оцінку майна за №50-10.20 від 28 жовтня 2020 року, вартість матеріального збитку, завданому власнику автомобіля складає 87 51 грн, та вартість експертного дослідження – 2500 грн. Крім того позивачці завдана моральна шкода, яка оцінюється нею у 20 000 грн. зазначені суми вона просить стягнути з відповідача на її користь.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження по справі. (а.с.32)
09 серпня 2022 року від представника Дніпровської міської ради Кузюр Олександри Олександрівни надійшло клопотання про закриття провадження по справі. (а.с.35).
В обґрунтування своїх доводів представник відповідача зазначила, що 02 лютого 2021 року позивачем по справі до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська була подана позовна заява до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2021 року суддею Демидовою С.О. було відкрито провадження по справі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі. 
Не погодившись із таким рішенням суду позивач звернулася з апеляційною скаргою до Дніпровського апеляційного суду. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову.
Не погодившись із таким рішенням суду другої інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду і ухвалою Верховного Суду було відмовлено у відкритті провадження по справі, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що встановлення законом бо договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист, вважає, що представник відповідача дійшов помилкового висновку про те, що звернення до суду є передчасним та безпідставним. Позивач звертався до відповідача із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, але ця заява була проігнорована відповідачем, тому позивач її відкликав та звернувся до суду із зазначеним позовом. (а.с.65-67)
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 5 вересня 2022 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди закрити в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 87 511 грн. було закрито.(а.с.69)
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 5 вересня 2022 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 5 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.
В обґрунтування своїх доводі зазначив, що рішення постановлено судом передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, вважає, що спричинена моральна шкода підтверджена у повному обсязі.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – в силі. 
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що міська рада є неналежним відповідачем по справі, 17.01.2020 року позивач звертався до Дніпровською міської ради з заявою про відшкодування матеріальної шкоди , заподіяною об`єктом благоустрою зазначена заява знаходиться на розгляді у Комісії з питань відшкодування майну фізичних і юридичних осіб об`єктами благоустрою комунальної власності та їх елементами та перенесена на розгляд Комісії на 2021 рік у зв`язку із тим, що заявник не з`являвся на засідання комісії та не було погоджено суму відшкодування матеріальної шкоди.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.
Як встановлено судом першої інстанції і з цим погоджується колегія суддів, 19 вересня 2020 року у м. Дніпро на вул.Набережна Перемоги в районі буд. 5а близько 23 год 20 хв., сталася дорожньо - транспортна пригода, а саме наїзд водієм ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ДЕУ» державний номер НОМЕР_1 на відкритий люк в наслідок чого відбулось перекидання та пошкодження вказаного транспортного засобу. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/9342/20 провадження відносно водія ОСОБА_2 закрито, за відсутності в його діях складу, та події адміністративного правопорушення. Постановою суду встановлено, що порушення правил дорожнього руху водієм не є причиною даної дорожньо - транспортної пригоди, напроти спричинення пошкоджень транспортному засобу відбулось в результаті наявності порушень при утриманні автомобільних доріг, та незадовільного стану дорожніх умов, що як наслідок призвело до погіршення безпечних умов дорожнього руху. Внаслідок зазначеної пригоди належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а позивач матеріального збитку який згідно Звіту про оцінку майна за № 50-10 від 28 жовтня 2020 року, становить 87 511 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2021 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди відмовлено в повному обсязі. (а.с.48-52)
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року змінено в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.
Крім того позивач в обґрунтування позовної заяви зазначає, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 20 000 грн.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.
Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й м іра , до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Враховуючи попередній висновок суду, суд критично оцінює доводи, якими позивач обґрунтовує позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, спричинення моральної шкоди позивачу саме відповідачем.
Відтак, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються вищевказаними обставинами та наданим відзивом, не ґрунтуються на законі, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіп Ярослава Миколайовича - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида