УХВАЛА

26 грудня 2022 року 
м. Київ 
справа № 380/7091/20
адміністративне провадження № К/990/35055/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мороз Л.Л. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі № 380/7091/20 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
У 2020 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, у якому просила:
-  визнати протиправним та скасувати: рішення відповідача № 763 від 28.08.2020 про скасування будівельного паспорта від 20.06.2019 №БП-089-2019; рішення № 764 від 28.08.2020 про скасування будівельного паспорта від 20.06.2019 № БП-090-2019; рішення № 765 від 28.08.2020 про скасування будівельного паспорта від 20.06.2019 № БП-091-2019; рішення № 766 від 28.08.2020 про скасування будівельного паспорта від 21.06.2019 № БП-092-2019.
Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено:
-  скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2022 у справі № 380/7091/20;
-  прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з указаною постановою суду апеляційної інстанції, позивачка оскаржила її у касаційному порядку.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1)  якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)  якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)  якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)  якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Із системного аналізу статті 129 Конституції України, статей 328, 330, 353 КАС України, можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Як на підстави касаційного оскарження, скаржниця посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Також зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: чи є Виконавчий комітет Львівської міської ради органом, наділеним повноваженнями скасовувати рішення у відносинах містобудівної діяльності, зокрема Будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку, який виданий управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради.
Суд надавши належну оцінку матеріалам касаційної скарги, дійшов висновку, що скаржниця посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не вказала, який саме висновок Верховного Суду не було застосовано судами попередніх інстанції у подібних правовідносинах.
З огляду на зазначене, Суд указану підставу до уваги не приймає.
Також посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржницею не зазначено:
1)  які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;
2)  за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених нею норм матеріального та/або процесуального права.
Тож, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Обґрунтованих підстав передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржницею не зазначено.
Згідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
За приписами частини першої статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Ураховуючи те, що скаржницею не викладено передбачених КАС України підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, зокрема, не наведено доводів, які є підставами для відкриття касаційного провадження, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, згідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі № 380/7091/20 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржниці надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не оскаржується.

Суддя	Л.Л. Мороз