ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2229/23 Справа № 175/4088/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л.М. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. 
Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2021 року ОСОБА_1 одержав у борг від ОСОБА_2 грошову суму в розмiрi 10 000 доларів США, готівковим способом на власні потреби, та для оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .. На підтвердження отримання грошових коштів, відповідач передав позивачу розписку від 16 серпня 2021 року, в якій також зазначено, що відповідач зобов`язується повернути борг в повному обсязі та своєчасно до 28 серпня 2021 року. Дана розписка підписана ОСОБА_1 власноручно, проте позичені гроші відповідач так і не повернув.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмiрi 10 000 доларів США з перерахунком суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долару США на день платежу. Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмiрi 10 000 доларів США; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що 16 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2021 року. Відповідач в зазначений в розписці строк кошти не повернув, а тому вказані кошти підлягають стягненню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що згідно розписки, 16 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2021 року.
Відповідач в зазначений в розписці строк кошти не повернув.
За невиконання та неналежне виконання своїх обов`язків, які виникли при укладенні даної розписки, відповідач зобов`язується нести відповідальність у відповідності з чинним законодавством.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідач зобов`язався повернути борг у розмірі 10000,00 доларів США не пізніше 28 серпня 2021 року, однак взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів не виконав.
Встановивши факт отримання відповідачем позики на загальну суму 10000,00 доларів США, та неповернення суми позики відповідачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за борговою розпискою від 16 серпня 2021 року на загальну суму 10000,00 доларів США, з висновком якого погоджується й апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги про те, що розписка не містить відомостей про передачу йому грошових коштів та їх отримання, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки зі змісту розписки чітко вбачається, що ОСОБА_1 одержав в борг від ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 10000 долаірв США для оформлення спадщини після померлої матері.
Відповідач на спростування заявлених позовних вимог не дав жодного допустимого доказу, а тому вказані твердження апелянта є лише його припущеннями, тоді як законне та обґрунтоване рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко