П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/16026/22	
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року про повернення позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

-          визнати протиправними дії в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з місячного грошового забезпечення, без включення до його складу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, передбаченої абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських»;
-          зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби та грошову компенсацію за невикористані під час військової служби додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 днів на рік, передбаченою пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з місячного грошового забезпечення, без включення до його складу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, передбаченої абзацом другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» із врахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 був залишений без руху.
Підставами для цього суд зазначив пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Так, суд указав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, внесені зміни, зокрема, до статті 233 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України).
Частина 2 цієї статті, в редакції з 19.07.2022, передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
За аналізом вказаної норми, суд дійшов висновку, що з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка б передбачала право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
Отож, на думку суду, оскільки позивача було звільнено з військової служби 17.05.2021, а з 17.06.2021 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення, останній повинен усунути недоліки позову, шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

10 та 12 листопада 2022 року, через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 подав дві заяви про усунення недоліків позовної заяви.
У цих заявах ОСОБА_1 , спираючись на численну практику Верховного Суду та офіційне тлумачення Конституційним Судом України положення частини 2 статті 233 КЗпП України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 та №9-рп/2013, зазначає про те, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року ОСОБА_1 повернутий його позов на підставі вимог пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки останній пропустив тримісячний строк звернення до суду, передбачений частиною 2 статті 233 КЗпП України.
Суд першої інстанції вважав недоречними посилання позивача на практику Верховного Суду та рішення Конституційного Суду України, оскільки з 19.07.2022 відбулась зміна в законодавстві щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції про повернення позову такою, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаржник продовжує наполягати на тому, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, посилаючись на практику Верховного Суду та офіційне тлумачення Конституційним Судом України положення частини 2 статті 233 КЗпП України у рішеннях від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 та №9-рп/2013.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 2 статті 312 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позову, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, а також перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.
Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Приписи абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин 1-2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року) було визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, з 19 липня 2022 року строки звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору, передбачені статтею 233 КЗпП України, були змінені, а тому тримісячний строк звернення до суду із цим позовом, за загальними правилами, сплинув 19.10.2022.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо посилання на практику Верховного Суду та рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення положення частини 2 статті 233 КЗпП України колегією суддів не приймаються, оскільки скаржник не врахував зміни, які відбулись в статті 233 КЗпП України з прийняттям Закону України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема, у постановах від 12.06.2019 (справа № 487/10128/14-ц), від 26.06.2019 (справа №587/430/16-ц), від 23.10.2019 (справа № 761/6144/15-ц), від 15.06.2021 (справа №904/5726/19), вказувала на дію принципу «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає, зокрема, в тому, що суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи правовідносин між сторонами. Обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи.
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції підкреслює, що відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023.
Отже, як на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби і звернення до суду із цим позовом, так і на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали в Україні діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що унеможливлювало застосування до спірних правовідносин строки, встановлені статтею 233 КЗпП України.
Указані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 19.01.2023 (справа № 460/17052/21).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не мав нормативних передумов для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі вимог пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, що відповідно має своїм наслідком скасування оскаржуваної у цій справі ухвали.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви не було правильно застосовано норми процесуального права, наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
При цьому, слід зазначити, що апеляційна скарга задовольняється частково, оскільки ухвала суду першої інстанції скасовується з інших мотивів, ніж тих, що вказані в апеляції.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат не проводиться, оскільки спір не вирішувався по суті спору.

Керуючись статтями: 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року про повернення позову – скасувати.
Справу, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                     суддя                                                            С. Д. Домусчі

                     суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 09.03.2023.