Дата документу 22.02.2023 Справа № 336/5298/22

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 336/5298/22	Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.	
Пр. № 22-ц/807/490/23	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2023 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                        Камалової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 1-8), в якій просив визнати поважними та поновити строк звернення до суду із цією скаргою, визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Вороніна Р.Б. від 11.11.2021 року в межах виконавчого провадження № 67475479 про відкриття виконавчого провадження, про встановлення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, про арешт майна. 
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначав, що в провадженні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 67475479, відкрите на підставі виконавчого листа № 323/2715/17 від 11.06.2018 р., виданого Оріхівським районним судом Запорізької області. Боржником у даному виконавчому провадженні є заявник ОСОБА_1 та з нього на користь ОСОБА_2 стягується заборгованість за договором позики від 08.07.2014 р. в розмірі 288600,00 грн. та три відсотки річних за період з 20.08.2017 р. по 25.01.2018 р. в розмірі 3771,48 грн., заборгованість за договором позики від 11.07.2014 р. в розмірі 499100,00 грн. та три відсотки за період з 20.08.2017 р. по 25.01.2018 р. в розмірі 6522,18 грн., витрати на судовий збір у розмірі 7979,94 грн. Постановою старшого державного виконавця Вороніна Р.Б. від 11.11.2021 р. відкрито виконавче провадження. Також, 11.11.2021 р. виконавцем винесено постанови про встановлення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, про арешт майна. Разом з цим, вважає, що вищезазначені постанови державним виконавцем винесені безпідставно та з порушенням вимог ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виходячи з такого. Боржник ОСОБА_1 ніколи не був зареєстрований та не проживав на території Вознесенівського району м. Запоріжжя. Починаючи з 1999 р. боржник був зареєстрований в м. Оріхів Запорізької області. З 03.11.2020 р. проживав та був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 . За зареєстрованим місцем проживання Оріхівським районним судом Запорізької області розглянута і цивільна справа № 323/2715/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговими розписками. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, де чітко зазначено адресу реєстрації боржника. З 22.07.2021 р. ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .         Жодної постанови, винесеної державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 67475479 Мороз О.О. не отримував. Звернувшись до ВДВС з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, представник скаржника була позбавлена такої можливості, оскільки останні не могли їх знайти. Також, заявник впевнений, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Сам по собі супровідний лист до постанови із зазначенням адреси боржника не є належним доказом на підтвердження факту надсилання такої постанови та дотримання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження свідчить про обмеження його права на добровільне виконання рішення суду. Заявник вважає протиправними дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС щодо відкриття виконавчого провадження, прийняття постанов про встановлення розміру мінімальних виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, по арешт коштів боржника та про арешт майна. Посилаючись на порушення виконавцем вимог ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції організації примусового виконання рішень, ОСОБА_1 просив визнати оскаржувані постанови протиправними та скасувати їх.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Дмитрюк О.В. (а.с. 40). 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року (а.с. 55-61) ОСОБА_1 поновлено строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, скаргу ОСОБА_1 у цій справі задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано постанови державного виконавця Вознесенівського ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні № 67475479від 11.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження; про встановлення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору; про арешт коштів боржника; про арешт майна боржника.
Всі учасники цієї справи, у тому числі заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували, окрім Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у своїй апеляційній скарзі (а.с. 172-179) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 86).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 16 січня 2023 року (а.с. 180-181), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 182), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).
Скаржник (боржник) ОСОБА_1 подав апеляційному суду відзив (а.с. 190-197) на вищезазначену апеляційну скаргу Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 подав апеляційному суду не відзив, а письмові пояснення (а.с. 201) на вищезазначену апеляційну скаргу Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в яких підтримав апеляційну скаргу ВДВС та додатково зазначав, що в осені 2021 року йому стало відомо, що боржник  ОСОБА_1  проживає за адресою:  АДРЕСА_3 , будь-яких доказів на підтвердження цього факту до своїх пояснень стягувач апеляційному суду не надав. 
В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 187-189) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, окрім представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 – адвоката Дем`янової В.Е. 
Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 у поясненнях зазначав, що не заперечує щодо розгляду апеляційної скарги без його участі (а.с. 201 зворот). 
В своїй заяві представник скаржника (боржника) ОСОБА_1 – адвокат Дем`янова В.Е. (а.с. 204) просила апеляційний суд відкласти розгляд цієї справи через перебування її на лікарняному по догляду за хворою дитиною, яка з 21.02.2023 року отримує амбулаторне лікування з приводу гострого тонзиліту (курс лікування триває 10 днів), додала до заяви на підтвердження останнього довідку лікаря від 22.02.2023 року (а.с. 205).
Проте, за змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У скаржника (боржника) ОСОБА_1 , який не просив відкладати розгляд цієї справи апеляційним судом та не повідомив апеляційний суд взагалі про причини своєї неявки у дане судове засідання, було достатньо часу з дати відкриття апеляційного провадження у цій справі (16 січня 2023 року - а.с. 180-181) надати апеляційному суду всі необхідні письмові пояснення та докази, якщо скаржник (боржник) вважав за необхідне це зробити, чим боржник й скористався, надавши апеляційному суду свій відзив, як боржника, на вищезазначену апеляційну скаргу ВДВС у цій справі (а.с. 190- 220), а також завчасно з дати отримання ним судової повістки у цій справі – 27.01.2023 року (а.с. 189) на дане судове засідання (22.02.2023 року) визначитись із представником, який буде представляти його інтереси в апеляційному суді, та за необхідності заявити клопотання особисто чи через свого представника про свою участь чи участь будь-кого із його представників у даному судовому засіданні у режимі відкоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, у тому числі враховуючи лише хворобу дитини представника боржника ОСОБА_3 , яка лікується амбулаторно, а не самого представника боржника.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: у задоволенні заяви представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 – адвоката Дем`янової В.Е. про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи вищезазначену скаргу ОСОБА_1 у цій справі, керувався ст.ст. 258-260, 447, 450, 451 ЦПК України та виходив із наявності поважних причин та, відповідно, підстав для поновлення строку на подачу вищезазначеної скарги боржником до суду, а також підстав для задоволення останньої.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Так, вирішуючи питання про визнання поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновлення цього строку, суд першої інстанції правильно виходив з такого.
Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Відповідно до ч. 2 цієї статті пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.
Зважаючи на обставини, викладені у вищезазначеній скарзі боржника від 12.10.2022 року у цій справі (а.с. 1-9, ознайомлення боржника вперше із матеріалами виконавчого провадження 07.07.2022 року (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), звернення боржника ОСОБА_1 із скаргою на ім`я в.о. начальника Вознесенівського ВДВС 18.07.2022 року, копія а.с. 35-38, звернення боржника із позовом до Запорізького окружного адміністративного суду, ухвала останнього від 05.09.2022 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі ЄУН 280/5160/22, копія а.с. 12-14, робота боржника на міжнародних перевезеннях на підставі трудового договору від 01.09.2022 року, укладеного з ТОВ «Смарт Бус» а.с. 10-11 та отримання копії вказаної ухвали Запорізького окружного адміністративного суду 05.10.2022 року), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання поважними причин пропуску строку на подання скарги та про поновлення цього строку.
Також, судом першої інстанції було правильно встановлено, що на примусовому виконанні у Вознесенівському ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 67475479 (а.с.25) з примусового виконання виконавчого листа № 323/2715/17 (копія а.с. 23 -24), виданого 11.06.2018 року Оріхівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 08.07.2014 року в розмірі 288600,00 грн. та 3% річних за період з 20.08.2017 року по 25.01.2018 року в розмірі 3771,48 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 11.07.2014 року в розмірі 499100,00 грн. та 3% річних за період з 20.08.2017 року по 25.01.2018 р. в розмірі 6522,18 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на судовий збір у розмірі 7979,94 грн.
Виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа було відкрито постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.11.2021 року на підставі заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2021 року (копія а.с. 26) та на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження», копії якої згідно із супроводжувальним листом (копія а.с. 28) направлено на адресу сторін.
Також, 11.11.2021 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.
07.07.2022 року боржник ОСОБА_1 вперше був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження № 67475479. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
18.07.2022 року ОСОБА_1 подав скаргу на дії державного виконавця щодо оскарження постанов від 11.11.2021 року, до якої додав довідку про реєстрацію свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим 21.07.2022 року державним виконавцем винесена постанова про передачу виконавчого провадження за місцем реєстрації боржника до Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Проте, як встановлено судом першої інстанції, Оріхівським районним судом Запорізької області 11.06.2018 року у справі № 323/2715/17 видано виконавчий лист про стягнення з боржника на користь стягувача заборгованості за договором позики від 08.07.2014 р. в розмірі 288600,00 грн. та 3% річних за період з 20.08.2017 р. по 25.01.2018 р. в розмірі 3771,48 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 11.07.2014 року в розмірі 499100,00 грн. та 3% річних за період з 20.08.2017 року по 25.01.2018 року в розмірі 6522,18 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на судовий збір у розмірі 7979,94 грн..
Відповідно до виконавчого листа боржник ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання з 22.07.2021 року зареєстрований: АДРЕСА_2 .
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.11.2021 року виконавче провадження № 67475479 відкрито на підставі заяви стягувача  ОСОБА_2  за місцем проживання боржника – АДРЕСА_3 (копія а.с. 26).
Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про дотримання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII при вирішенні питання про відкриття провадження, окрім заяви стягувача, суду першої інстанції не надано і судом першої інстанції не здобуто.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначаються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення, зокрема, на підставі виконавчого листа.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
За текстом ч.1 ст. 4 Закону №1403-VIII, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність (частина друга статті 4 Закону № 1403-VIII).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За текстом ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 і 6 ст. 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
За текстом ст. 3 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) :
- вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
- місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;
- місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;
- документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;
- реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з ч. 10 ст. 6 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
У разі якщо нове місце проживання особи знаходиться в іншій адміністративно-територіальній одиниці, орган реєстрації після реєстрації такого місця проживання надсилає повідомлення про зняття особи з реєстрації відповідному органу реєстрації за попереднім місцем проживання особи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 11 ст. 6 Закону № 1382-IV).
Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що у виконавчому листі № 323/2715/17 від 11.06.2018 року адресою проживання боржника ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_4 , відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, на момент відкриття виконавчого провадження № 67475479 від 11.11.2021 року місце проживання боржника ОСОБА_1 з 22.07.2021 року – АДРЕСА_2 .
Подаючи заяву про прийняття виконавчого листа на виконання, ОСОБА_2 зазначив в якості адреси проживання боржника  АДРЕСА_3 , однак доказів, підтверджуючих, що вказана адреса є зареєстрованим місцем проживання чи перебування боржника ОСОБА_1 , стягувач державному виконавцю не подав. Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
За наведених обставин, судом першої інстанції було правильно встановлено, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено правомірності відкриття виконавчого провадження № 67475479 державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Відкриваючи виконавче провадження за повідомленим стягувачем місцем проживання боржника, яке не є його (боржника) зареєстрованим місцем проживання, й за відсутності належного підтвердження того, що останній має чи будь-коли мав (зокрема, на дату винесення спірної постанови) майно на території міста Запоріжжя чи фактично там проживав, суб`єкт оскарження діяв неправомірно.
За встановлених в цій справі обставин і з урахуванням наведеного правового регулювання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець Воронін Р.Б. не володів достовірною інформацією про місце проживання боржника, а тому не мав законних підстав для прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості за договорами позики з ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якого знаходиться у с. Новоолександрівка Запорізького р-ну Запорізької області і, як наслідок, не мав право приймати рішення про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 29.04.2021 у справі №300/3258/20, від 05.05.2021 у справах №280/5862/20, №160/15005/20, №620/2957/20, яка є обов`язковою для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, тому суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.
Доводи апеляційної скарги Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не спростовують фактичних обставин, правильно встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). 
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема Вознесенівським ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), апеляційному суду не надані.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення скарги по суті.
Описки суду першої інстанції (щодо прізвища боржника тощо) не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційним судом за результатами розгляду апеляційної скарги, а за необхідності можуть бути виправлені у подальшому судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи в порядку ст. 269 ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, встановлено, що Вознесенівським ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), при подачі вищезазначеної апеляційної скарги було сплачено судовий збір (а.с. 126).
Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови Вознесенівському ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого є Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.02.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.