Ухвала
 
17 січня 2023 року
місто Київ
 
справа № 761/15392/19
провадження № 61-12954ск22
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватне підприємство «ПІД-КЛЮЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «МРІЯ», Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ-БАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕБІЛЛІОН», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «НЕРУХОМІСТЬ-ІНВЕСТ», про визнання недійсною (скасування) державної реєстрації, визнання правочинів недійсними та витребування об`єкту нерухомого майна з чужого володіння,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_2 у квітні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватне підприємство «ПІД-КЛЮЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «МРІЯ», Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ-БАНК» (далі - ПАТ «АРТЕМ-БАНК»), Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕБІЛЛІОН», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л. М., Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «НЕРУХОМІСТЬ-ІНВЕСТ», у якому просив:
- визнати недійсним договір про участь у фонді фінансування будівництва від 04 серпня 2016 року № 887, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «АРТЕМ-БАНК»;
- визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, загальною площею 56, 70 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 999681380000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 серпня 2016 року, індексний номер 30931451, власник ОСОБА_3 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 56, 70 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 27 липня 2018 року № 359;
- визнати недійсною (скасувати) державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 56, 70 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 999681380000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 липня 2018 року, індексний номер 42277227, власник ОСОБА_1 ;
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь власника ОСОБА_2 нежитлове приміщення, загальною площею 65, 00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 1123386080000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 грудня 2016 року, індексний номер 33017924.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 16 грудня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва відмовив у задоволенні позову  ОСОБА_2 .
Постановою від 09 листопада 2022 року Київський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року скасував, ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнив.
Суд визнав недійсним договір про участь у фонді фінансування будівництва від 04 серпня 2016 року № 887, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «АРТЕМ-БАНК».
Визнав недійсною (скасував) державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, загальною площею 56, 70 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 999681380000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 серпня 2016 року, індексний номер 30931451, власник ОСОБА_3 .
Визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 56, 70 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 27 липня 2018 року № 359.
Визнав недійсною (скасував) державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, загальною площею 56, 70 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 999681380000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 липня 2018 року, індексний номер 42277227, власник ОСОБА_1 .
Витребував з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь власника  ОСОБА_2 нежитлове приміщення, загальною площею 65, 00 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 1123386080000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 грудня 2016 року, індексний номер 33017924.
Здійснив розподіл судових витрат.
І. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1. 22 грудня 2022 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року, залишити в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року.
Ухвалою від 26 грудня 2022 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення її недоліків.
Заявник 06 січня 2023 року подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із виправленою редакцією касаційної скарги, у якій належним чином зазначені підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, та доказами на підтвердження дати отримання нею копії постанови суду апеляційної інстанції.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначила підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник, наполягаючи на тому, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження судового рішення визначила те, що:
- (1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування правового висновку, викладеного, зокрема у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 182/8536/18, від 23 лютого 2022 року у справі № 639/4467/18, щодо порядку застосування статей 78, 81, 367 ЦПК України;
- (2) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статей 2, 6, 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», частини третьої статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», статті 15, частини третьої статті 215, статей 387, 388 ЦК України у подібних правовідносинах;
- (3) суд апеляційної інстанції належно не дослідив доказів, які є в матеріалах справи, не дослідив обставин, які мають значення для ухвалення правильного рішення у справі;
- (4) суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тим доказам, які ним були дослідженні;
- (5) суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 3 частини другої статті 389, пунктах 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року.
Заявник зазначила, що постанова Київського апеляційного суду ухвалена 09 листопада 2022 року, повний текст складено 17 листопада 2022 року, копію постанови суду апеляційної інстанції вона отримала у приміщенні суду 28 листопада 2022 року. На підтвердження цього факту надано копію листа Шевченківського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року вих. № 01-14/918/2022/М-210 та копію листа Київського апеляційного суду від 02 січня 2023 року вих. № 06.2-01/3/2023.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
ІV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ДІЇ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної потреби у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навела обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції вправі зупинити дію рішень судів першої та апеляційної інстанцій, не підтвердила ризики настання негативних наслідків для неї, не надала докази відкриття виконавчого провадження, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
V. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/15392/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватне підприємство «ПІД-КЛЮЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «МРІЯ», Публічне акціонерне товариство «АРТЕМ-БАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕБІЛЛІОН», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «НЕРУХОМІСТЬ-ІНВЕСТ», про визнання недійсною (скасування) державної реєстрації, визнання правочинів недійсними та витребування об`єкту нерухомого майна з чужого володіння.
У задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                           С. О. Погрібний

                                                                                                                      І. Ю. Гулейков

                                                                                                                      О. В. Ступак