УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 березня 2023 року
м. Київ
справа № 938/752/19
провадження № 51-1304ск23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року щодо засудженої ОСОБА_6 , 
встановив:
За вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 
від 08 вересня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України 
до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. Цивільний позов ОСОБА_5 
до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. В задоволенні цивільного позову 
ОСОБА_5 в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди та витрат 
на правову допомогу відмовлено.
УхвалоюІвано-Франківського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що адвокат не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 4 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, 
яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Крім того, до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують повноваження представника потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному адвокат ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотримався.
Зокрема, позиція скаржника є непослідовною та неузгодженою, оскільки, 
як убачається зі змісту касаційної скарги, адвокат, вказуючи у вступній її частині 
на оскарження ним лише ухвали апеляційного суду, у мотивувальній - наводить доводи своєї незгоди, у тому числі, з вироком місцевого суду, ухваленим щодо 
ОСОБА_6 . Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись 
з предметом перевірки у касаційному порядку.
Окрім цього, адвокат вказуючи на необґрунтованість судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається 
на несправедливість призначеного ОСОБА_6 покарання через м'якість, 
при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду 
на положення ст. 414 КПК України.
До того ж адвокат, не погоджуючись з вироком місцевого суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , не обґрунтовує, які конкретно порушення допустив суд при вирішенні цього позову.
Також адвокат, оскаржуючи, в тому числі, ухвалу апеляційного суду, не наводить доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості вказаного судового рішення з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.
Крім того, вимоги адвоката про скасування ухвали апеляційного суду та зміну вироку суду першої інстанції, постановлених щодо ОСОБА_6 , є суперечливими 
та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.
Також адвокату слід звернути увагу на санкцію ч. 2 ст. 286 КК України, а також 
на те, що згідно ч. 1 ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.
Окрім вказаного, адвокат на виконання вимог ч. 4 ст. 427 КПК України не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні щодо потерпілого ОСОБА_5 саме у суді касаційної інстанції, як того вимагають положення 
ст. 50 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого 
ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року щодо засудженої ОСОБА_6 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                             ОСОБА_3