Номер провадження: 22-ц/813/3904/23 
Справа № 501/802/22
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

                                        ПОСТАНОВА
Іменем України
18.01.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю.,Лозко Ю.П., 
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – державний реєстратор – приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 серпня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Смирнова В.В. в м. Чорноморськ Одеської області,
за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим іпотечного договору, скасування запису про обтяження та іпотеку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – державний реєстратор – приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна,

в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим іпотечного договору, скасування запису про обтяження та іпотеку, в обґрунтування якого зазначила, що 02.06.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк» укладено кредитний договір № ODILGK1420097 на суму 15000 доларів США, строком до 02.04.2021 року зі сплатою 12%.
У забезпечення виконання договору між сторонами укладено іпотечний договір, з передачею в іпотеку квартири АДРЕСА_1 . 
07.06.2016 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна зареєструвала за відповідачем право власності на зазначене іпотечне майно. 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі № 501/1009/17 від 04.02.2019 року, яке постановою Одеського апеляційного суду від 02.09.2021 року залишено без змін, вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Приватбанк», державного реєстратора приватного нотаріуса Савченко С.В. про визнання неправомірним рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та скасування рішення – задоволено. Скасовано рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яке було прийняте 12 жовтня 2016 року о 14:31:05, скасовано у державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційний запис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлани Володимирівни про право власності 16869555, дата, час державної реєстрації 07 жовтня 2016 року о 16:04:49 на квартиру АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк»; поновлено відомості у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 , що передували скасованим записам.
Позивач просив суд визнати припиненим іпотечний договір № ODILGK1420097 від 02.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С., за реєстраційним № 3447 від 02.06.2006 року, скасувати запис про обтяження (реєстраційний номер обтяження: 16872302), дата, час державної реєстрації 02.06.2006 року 14:54:48 зареєстрованого приватним нотаріусом Савченко Світланою Володимирівною Одеський міський нотаріальний округ Одеська область на підставі повідомлення про накладення заборони, серія та номер: 2-22/93, виданий 02.06.2006 року, видавник: Приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31837019 від 12.10.2016 року 14:31:05, приватний нотаріус Савченко Світлана Володимирівна Одеський міський нотаріальний округ Одеська область, вид обтяження заборона на нерухоме майно; скасувати запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 16872372), дата, час державної реєстрації 02.06.2006 року 13:20:04, зареєстровану приватним нотаріусом Савченко Світланою Володимирівною Одеський міський нотаріальний округу Одеської області на підставі договору купівлі - продажу відступлення прав вимог, серія та номер: за реєстром ПН ДМНО Каримової Н.С. № 1172, 1173, виданий 14.04.2016, видавник укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і Компанія ЮКРЕЙН МОРТГЕЙДЖ ЛОУН ФАЙНЕНС № 1 ПІ-ЕЛ-СІ і ТМФ ТРАСИ ЛІМІТЕД, Індексний номер: 31837019 від 12.10.2016, Іпотекодержавець: Публічне Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ: 14360570, країна реєстрації :Україна, адреса: Україна, 49094 місто Дніпро вулиця Набережна Перемоги будинок 50.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Іллічівський міський суд Одеської області рішенням від 23 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим іпотечного договору, скасування запису про обтяження та іпотеку відмовив.
Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачем не надано доказів про належне виконання зобов`язання. В матеріалах справи відсутні докази про сплату позивачем заборгованості.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04.02.2019 року у справі № 501/1009/17 скасовано рішення про реєстрацію права власності на іпотечне майно за відповідачем від 07.10.2016 року, що на думку суду першої інстанції стало підставою для відновлення заборгованість по кредитному договору № ODILGK1420097 від 02.06.2006 року від дати постановки на баланс 07.10.2016 року на суму 293956 грн (офіційний Національного банку України курс долара США Національного банку України на 07.10.2016 року складав 1$= 26.20 грн).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки заборгованість позивача перед відповідачем станом на 15.07.2022 року складає 29062,56 доларів США, то основне зобов`язання не виконане, тому договір іпотеки не припинений та немає підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим іпотечного договору, скасування запису про обтяження та іпотеку задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи та не надано належної оцінки доказам, суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.
Посилається на те, що не отримувала жодних вимог про усунення порушень, ні від нотаріуса, ні від АТ КБ «Приватбанк», відповідач суду таких доказів не надав, хоча суд ухвалою витребовував такі докази.
Також, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що повністю погасила заборгованість за кредитним договором перед АТ КБ «Приватбанк».
Зазначає, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.09.2022 року відкрито провадження по справі № 501/2439/22 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ODILGK1420097 від 02.06.2006 року в розмірі 29062,56 доларів США.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.11.2022 року Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» та державному реєстратору – приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлані Володимирівні роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву та пояснень на апеляційну скаргу відповідно, проте відзиву та пояснень до суду не надходило.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
Відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зареєстроване у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Одеським апеляційним судом Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі, яка доставлена до електронного кабінету 08.11.2022 року, копія апеляційної скарги з додатками надсилалась Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» за його заявою на електронну пошту та отримана останнім 22 грудня 2022 року, що підтверджується довідками.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 січня 2023 року письмові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу повернутіАкціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», у зв`язку з невиконанням вимог ст. 360 ЦПК України.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 отримала на електронну пошту, вказану у заяві про направлення поштової кореспонденції на електронну адресу, 24.11.2022 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.
Позивач, третя особа в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення 28 грудня 2022 року та 02 січня 2023 року відповідно.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» до «Електронного кабінету», та її 20.12.2022 року – 19:35:51 отримання, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04.02.2019 року в справі  №501/1009/17  стало підставою для відновлення заборгованість по кредитному договору № ODILGK1420097 від 02.06.2006 року від дати постановки на баланс 07.10.2016 року на суму 293 956.00 грн (курс долара по НБУ на 07.10.2016 рік складав 1$= 26.20 грн). Заборгованість позивача перед відповідачем станом на 15.07.22 року складає 29 062,56 доларів США.
Суд дійшов висновку, що основне зобов`язання не виконане, у зв`язку із чим не припинено, тому не припиняється договір іпотеки і немає підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Судом встановлено, що 02.06.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ОDILGК1420097, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит у вигляді невідновленої кредитної лінії в сумі 15000 дол США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Кредит надавався на строк з 02.06.2006 року по 02.06.2021 року на придбання нерухомості.
Для забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № ОDILGК1420097 від 02.06.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та    ОСОБА_1 укладеноіпотечний договір від 02.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак Н.С., зареєстровано в реєстрі за № 12/2006.
За іпотечним договором забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця ОСОБА_1 , що виникають з кредитного договору № ОDILGК1420097 від 02.06.2006 року (п. 2 Іпотечного договору).
Відповідно до п. 7 іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 29,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та належить ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 02.06.2006 року.
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі від 21 квітня 2014 року у справі № 501/4815/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення – задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ОDILGК1420097 від 02.06.2006 року в розмірі 8552,52 дол США, що за курсом НБУ складає 68334,63 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки – квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом із іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселено ОСОБА_1 ,яка проживає у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_3 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року скасовано заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21.04.2014 року та у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 15 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2015 року у частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом продажу предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» від імені відповідача скасовано та позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду на підставі поданої представником банку заяви. Підставою для звернення представника банку із заявою про залишення частини позовних вимог без розгляду стало те, що   07.10.2016 року на підставі застереження в іпотечному договорі від 02.06.2006 року, у позасудовому порядку за банком здійснена державна реєстрація права власності на спірну квартиру.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 21 квітня 2015 року в частині виселення з квартири скасовано та ухвалене в цій частині нове рішення про відмову публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про виселення.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: 
передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 
право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. 
Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. 
Пунтком 27 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: - переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця; -продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавіець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодержателя.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 квітня 2017 року вбачається, що 07 жовтня 2016 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. зареєструвала за публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 . В графі «підстави виникнення права власності» вказано іпотечний договір, від 02.06.2006 року, видавник: Стрижак Н.С. приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області; виписка з Договору викупу (відступлення) прав вимоги, посвідчений Карімовою Н.С., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 14.04.2016 року за реєстровим номером 1172, 1173.
Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 30.10.2017 року ОСОБА_1 , не має заборгованості перед банком.
Зазначені обставини свідчать про те, що станом на 30.10.2017 року заборгованість  ОСОБА_1 перед публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № ОDILGК1420097 від 02 червня 2006 року була погашена за рахунок предмету іпотеки, шляхом переходу 07 жовтня 2016 року до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Іпотекодержателя) права власності на квартиру розташовану, за адресою: АДРЕСА_4 , яка є предметом іпотеки за іпотечним договором від 02 червня 2006 року.
Проте, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року у справі № 501/1009/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, скасовано рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» права власності на кв. АДРЕСА_5 , яке прийняте 12 жовтня 2016 року о 14:31:05.Скасовано у державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційний запис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про право власності 16869555, дата, час державної реєстрації 07 жовтня 2016 року о 16:04:49 кв. АДРЕСА_5 за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк». Поновлено відомості у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про обєкт нерухомого майна квартиру кв. АДРЕСА_5 (колишня назва АДРЕСА_6 , що передували скасованим записам.
Відповідно до статті 82 ЦПК України преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин.
Так, у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року у справі № 501/1009/17 встановлені обставини: в копії розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року за період з 02 червня 2016 року по 22 червня 2017 року в графі «загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту)» сума заборгованості вказана -0.00 грн, аналогічна сума заборгованості вказана і в інших графах. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 станом на 30 жовтня 2017 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість за кредитним договором № ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року.
З наведеного слідує, що у рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року, наявні як фактичні обставини, встановлені судом, які мають преюдиційний характер, так і правова оцінка, надана судом таким обставинам. 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року встановлені обставини щодо відсутності заборгованості за кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року станом на 30 жовтня 2017 року.
При цьому висновок суду, зроблений за результатом розгляду справи № 501/1009/17, що ОСОБА_1 повністю погасила заборгованості за кредитним договором №ODILGK01420097 від 02 червня 2006 року є правовою оцінкою цих обставин
       Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 , посилаючись на виконання в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором перед АТ КБ «Приватбанк», надавши в якості доказу довідку від 30 жовтня 2017 року про відсутність заборгованості перед відповідачем, просить визнати припиненим іпотечний договір № ODILGK1420097 від 02.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак Н.С., за реєстраційним № 3447 від 02.06.2006 року; скасувати запис про обтяження та запис про іпотеку (реєстраційний номер обтяження: 16872372), дата, час державної реєстрації 02.06.2006 року.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку»  іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.
При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконання основного зобов`язання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання».
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, банківські виписки можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем до суду надано меморіальні ордери, виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому банком для зарахування кошів, направлених на погашення заборгованості, та зазначеному у п. 1.2 кредитного договору № ОDILGК1420097 від 02 червня 2006 року за період з 02.06.2006 року по 19.07.2022 року; розрахунок заборгованості.
Із виписки по рахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором в листопаді 2016 року погашена за рахунок предмету іпотеки, шляхом переходу до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» права власності на квартиру загал. площ. АДРЕСА_6 .
Судом першої інстанції встановлено, що рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року  у справі №501/1009/17, яким скасовано рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» права власності на кв. АДРЕСА_5 , яке прийняте 12 жовтня 2016 року, стало підставою для відновлення заборгованість по кредитному договору № ODILGK1420097 від 02 червня 2006 року від дати постановки на баланс 07.10.2016 року на суму 293 956.00 грн (курс долара по НБУ на 07.10.2016 року складав 1$=26.20 грн). Заборгованість позивача перед відповідачем станом на 15 липня 22 року складає 29 062,56 доларів США.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень  ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області  від 26 вересня 2022 року у справі № 501/2439/22 позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання з повідомленням учасників справи. Про що також зазначає позивач в апеляційній скарзі.
       Позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано доказів належного виконання зобов`язання за кредитним договором № ОDILGК1420097 від 02 червня 2006 року, як то передбачено статтею 81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком,  суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Враховуючи, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04 лютого 2019 року у справі № 501/1009/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, скасовано рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. про реєстрацію за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» права власності на кв. АДРЕСА_5 , яке прийняте 12 жовтня 2016 року, а ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження виконання зобов`язання за кредитним договором № ODILGK1420097 від 02 червня 2006 року, тому відсутні правові підстави для припинення іпотечного договору.
Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин припинення іпотеки на час звернення до суду з підстав передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку». 
Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За змістом пункту 7 цієї статті окремим способом захисту є припинення правовідношення.
За змістом правила, викладеного в частині першій статті 593 ЦК України, відбувається припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.
Право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.
Наведений правовий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14 та підтримано Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц і постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 126/1056/15-ц.
Колегія суддів вважає, оскільки позивач не підтвердив належне виконання зобов`язання за кредитним договором № ОDILGК1420097 від 02 червня 2006 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстав для визнання припиненим договору іпотеки.
       Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим іпотечного договору № ОDILGК1420097 від 02 червня 2006 року, скасування запису про обтяження та запису про іпотекує правильнім, оскільки основне зобов`язання не виконане, у зв`язку із чим не припиняється, тому не припиняється договір іпотеки і немає підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна, що відповідає обставинам справи, які встановлені судом відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджується з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані. 
В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 18 січня 2023 року.

Головуючий                                                                                     В.А. Коновалова
Судді О.Ю. Карташов 

                                                                              Ю.П. Лозко