ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 915/114/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» 
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 (суддя                               Н.О. Семенчук, м.Миколаїв, повний текст рішення складено 17.11.2022) 
у справі №915/114/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ТЕК-Україна» 
до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція»
про стягнення 13462,49 грн.,

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ТЕК-Україна» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № б/н від 01.02.2022 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція», в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13462,49 грн., яка складається з: 13332,00 грн - основного боргу, 50,50 грн - 3 % річних, 79,99 грн - інфляційних втрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов договору прострочив виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у заявленому позивачем розмірі, а також 2481,00 грн судового збору.
Суд першої інстанції, встановивши наявність порушення зобов`язання відповідача щодо повної та своєчасної сплати поставленого товару у спірній сумі за укладеним між сторонами договором поставки №53-123-01-21-07083 від 18.08.2021, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення основного боргу у заявленому позивачем розмірі.
При перевірці розрахунку 3% річних, здійсненого позивачем за період з 14.12.2021 по 30.01.2022, судом встановлено його помилковість. За розрахунком суду сума 3% річних за вказаний період склала 52,59 грн, але, врахувавши принцип диспозитивності, суд стягнув 3% річних у розмірі 50,50 грн., які заявлені позивачем у позовній заяві. В частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 79,99 грн, нарахованих за грудень 2021 року, суд встановив вірність здійсненого позивачем розрахунку, у зв`язку з чим позов у цій частині задовольнив у повному обсязі.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило частково скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 у цій справі та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 50,50 грн та інфляційних втрат у розмірі 79,99 грн; судовий збір стягнути пропорційно задоволеним вимогам.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно до пункту 2.2. договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1 та виконання постачальником умов пунктів 3.2., 6.1. цього договору.
Скаржник звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що виходячи із пункту 2.2. укладеного між сторонами договору, розрахунок інфляційних та 3% річних може мати місце лише після виконання позивачем усіх умов пункту 2.2. договору, а саме: пункту 3.2. договору щодо надання постачальником видаткової та податкової накладних і документу про якість; пункту 6.1. договору після приймання товару по кількості та якості згідно із інструкціями П-6 та П-7 і проходження вхідного контролю. 
А тому строк на оплату товару, з врахуванням виконання постачальником (позивачем) пункту 3.2. договору, почав свій перебіг з 22.10.2021 (моменту остаточного виконання позивачем пункту 3.2. договору в частині реєстрації податкової накладної в ЄРПН) та закінчився 28.12.2021 (після спливу 45 робочих днів на оплату).
З урахуванням викладеного, за розрахунком відповідача загальна сума 3% річних за договором складає 36,16 грн, розрахованої за період 29.12.2021 – 30.01.2022.
Стосовно інфляційних втрат апелянт зазначив, що сума інфляційних втрат не може бути нарахована, оскільки враховуючи, що заборгованість виникла з 29.12.2021, то розрахунок починається з наступного місяця, тоді як на момент подання позовної заяви позивачем даних індексу інфляції за січень 2022 опубліковано не було. 
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.
У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №915/114/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 01.12.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 у справі № 915/114/22 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/114/22 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
19.12.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 915/114/22.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 у справі № 915/114/22 залишено без руху з підстав відсутності доказів надсилання позивачу копії апеляційної скарги та доданих до неї документів на адресу позивача. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що якщо не буде усунуто недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню.
В межах встановленого ухвалою суду від 26.12.2022 строку від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№ 1914/22/Д1 від 12.01.2023).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 у справі №915/114/22. Розгляд вказаної апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи строк до 06.02.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
Позивач ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 отримав 30.01.2023, проте не скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Фактичні обставини справи
18.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ТЕК – Україна», як постачальником, та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція», як покупцем, укладено договір на постачання товару №53-123-01-21-07083 (далі – договір), у відповідності до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар – код CPV38410000-2 по ДК 021:2015 - лічильні прилади (термометр) (далі- товар), у кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у специфікації №1 (додаток до договору №1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару – не раніше 2019 року.
Згідно із пунктом 1.3. договору місцем виконання цього договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Южноукраїнськ. 
Загальна вартість товару є твердою та складає: разом 11110,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 2222,00 грн. Всього з ПДВ 13332,00 грн (пункт 2.1. договору).
У пункті 2.2. договору сторони погодили, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно специфікації №1 та виконання постачальником умов пунктів 3.2, 6.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується. 
За умовами пункту 3.1. договору постачання здійснюється з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2021, на умовах – DDP м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що з товаром постачальник надає покупцю: 
-видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно; 
-електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановленому чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про довірчі послуги» у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН; 
-гарантійний лист постачальника, або паспорт, або сертифікат, або документ, підтверджуючий якість товару (завірені печаткою постачальника). 
Згідно із пунктом 3.3. договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару. 
Пунктом 6.1. договору унормовано, що приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій №П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і №П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП НАЕК «Енергоатом» в розділі Стандарти НАЕК «Енергоатом» за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standart-82). 
Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари (пункт 12.4.1. договору), а покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (пункт 12.1.1. договору).
Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та скріплення печаткою з боку покупця, і діє до 31.12.2022 включно, а в частині виконання сторонами гарантійних зобов`язань – до повного їх виконання. Продовження строку дії договору можливе до його закінчення шляхом укладення відповідної додаткової  угоди (пункт 13.1. договору). 
Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору та виконання діючих зобов`язань (пункт 13.2. договору).
Договір підписаний та скріплений печатками сторін.
Додатком №1 до договору є специфікація №1, в якій сторони погодили поставку товару – термометра газового показуючого електроконтактного ТГП-100Эк-М у кількості                 2 шт. на суму 11110,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 2222,00 грн, всього з ПДВ - 13332,00 грн.
В матеріалах справи міститься підписана сторонами видаткова накладна №РН-0000674 від 06.10.2021 про поставку позивачем відповідачу товару, зазначеного у специфікації №1, та виставлений позивачем рахунок на оплату №СФ-0000680 від 06.10.2021 на суму 13332,00 грн з ПДВ.
На лист позивача №467 від 13.11.2021  щодо оплати продукції за договором №53-123-01-21-07083 від 18.08.2021, відповідач у листі №07/920 від 17.01.2022 просив перенести строки оплати товару, посилаючись на важке фінансове становище підприємства.
Посилаючись на несплату відповідачем поставленого за договором №53-123-01-21-07083 від 18.08.2021 товару, позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно із приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
В силу статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Колегія суддів вбачає, що за своєю правовою природою договір №53-123-01-21-07083 від 18.08.2021 є договором поставки.
Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 Цивільного кодексу України).
Згідно із положеннями статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Статтею 689 Цивільного кодексу України врегульовано, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
За правилами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу приписів статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і, водночас, набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.
За приписами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Отже, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також відсотків річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Позивач, звертаючись із позовною заявою, зазначив, що 08.10.2021 на виконання умов договору поставив відповідачу (покупцю) товар на загальну суму 13332,00 грн з ПДВ, що підтверджується наявною в матеріалах справи підписаною сторонами видатковою накладною №РН-0000674 від 06.10.2021 (а.с.14).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині стягнення основного боргу, виходив з того, що оскільки відповідно до умов договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару, граничним строком для оплати за товар за видатковою накладною №РН-0000674 від 06.10.2021 є 13.12.2021 (08.10.2021+45 робочих днів), тоді як відповідач оплату за договором своєчасно не здійснив.
Відповідач, звертаючись із апеляційною скаргою, висновок суду в частині стягнення основного боргу у сумі 13332,00 грн не оспорює, проте не погоджується із висновком суду про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, що виходячи із пункту 2.2. укладеного між сторонами договору, розрахунок інфляційних та 3% річних може мати місце лише після виконання позивачем усіх умов пункту 2.2. договору, зокрема, пункту 3.2. договору щодо надання постачальником податкової накладної, а тому строк на оплату товару почав свій перебіг з 22.10.2021 (моменту остаточного виконання позивачем пункту 3.2. договору в частині реєстрації податкової накладної в ЄРПН) та закінчився 28.12.2021 (після спливу 45 робочих днів на оплату), з огляду на що відповідач вважається таким, що прострочив, з 29.12.2021.
Здійснюючи перегляд оскаржуваного рішення суду відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що матеріали справи не містять жодних доказів моменту реєстрації позивачем податкової накладної в ЄРПН, а тому надати оцінку відповідним доводам скаржника та перевірити з урахуванням цих доводів правильність висновків суду в частині початку відліку строку на оплату товару, поставленого за договором №53-123-01-21-07083 від 18.08.2021, не виявляється можливим.
При цьому колегія суддів Південного-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачу було відомо про наявність даного судового провадження щодо нього, проте останній своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов, оформлений згідно із вимогами статті 165 Господарського процесуального кодексу України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.
Таким чином, відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не висловив свою незгоду з обставинами, на яких ґрунтувалися позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ТЕК-Україна», саме у зв`язку з безпідставністю нарахування інфляційних втрат та неправильним розрахунком 3% річних, отже, відповідач не вправі заперечувати проти таких обставин під час розгляду справи по суті з відповідних мотивів, які були ним наведені лише в апеляційній інстанції (подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №910/8662/20, від 02.06.2020 у справі № 909/1054/19).
Висновок суду апеляційної інстанції
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно із статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2022 у справі №915/114/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

          Головуючий суддя                                                                      Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                          К.В. Богатир

Суддя                                                                                          С.В. Таран