ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року	Львів	Справа № 140/5167/22 пров. № А/857/17004/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Іщук Л. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові    апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року  у справі № 140/5167/22 за адміністративним позовом Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці   про визнання протиправним та скасування рішення, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Сороки Ю.Ю.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2022/000013/2 від 09 лютого 2022 року. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року  у справі № 140/5167/22 позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205030/2022/000013/2 від 09 лютого 2022 року.
Стягнуто з Волинської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару, з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів, було встановлено відповідачем, що у поданих декларантом позивача до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності, а саме: 
- рахунок-фактура від 04.02.2022 №16/02/2022 не містить підписів та відбитків печаток покупця товару;
- у платіжному дорученні №б/н від 07.02.2022 зазначено, що комісійні витрати за рахунок платника, про що в митного органу відсутня інформація;
- у заяві №І від 08.02.2022 зазначено правильним вважати платіжне доручення №38JBKLM2, про що в митного органу відсутня інформація;
- до митного оформлення надано заявку на перевезення №3 від 02.02.2022, проте договір про міжнародне перевезення декларантом не надано;
- декларантом до митного оформлення не було подано документів у повній мірі, а також подано заяву про відсутність таких документів №2 від 09.02.2022. Також, у додатково наданій митній декларації країни експорту вартість товару зазначено 3872 польській злотих, в той час як у інвойсі вартість товару зазначено 3665,6 польських злотих.
У зв`язку із наведеним, декларанту було запропоновано у 10-тиденний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості, однак на вимогу митниці, до митного оформлення не було подано документів у повній мірі, а також подано заяву від 09.02.2022 №2 про відсутність додаткових документів, у зв`язку із чим митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,08 євро/кг (1,2275 доларів США/кг), 7,88 євро/шт за МД від 07.12.2021 №UA110160/2021/17076. В подальшому, декларант оформив товар у вільний обіг згідно з МД від 09.02.2022 №UA205030/2022/002255. Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.
Позивач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що декларантом ТОВ “Термінал БК”, в інтересах ФОП ОСОБА_1 (одержувач), подано до Волинської митниці МД №UA205030/2022/002184 від 08.02.2022, з метою митного оформлення товару (“шини пневматичні гумові, що використовувались, із зношеним протектором, до легкових автомобілів, в кількості 1600 штук. Вага нетто 11570 кг. Призначені виключно для відновлення протектора гумових шин і покришок з подальшою реалізацією та використання за призначенням. Використання даних шин за призначенням в наявному стані є небезпечним в зв`язку з надмірним зносом, нерівномірним зносом, різним періодом виготовлення та неоднаковим малюнком протектора шин. Торгівельна марка відсутня. Виробник: немає даних. Країна походження: EU”), митну вартість якого заявлено на рівні 0,50 євро/1шт.
Митна вартість товару згідно із графами 12, 42, 43 вказаної МД №UA205030/2022/002184 від 08.02.2022 була визначена за першим (основним) методом у сумі 800,00 Євро, що становить 26587,92 грн.
До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав, зокрема, такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 04.02.2022 року №16/02/2022; автотранспортна накладна від 02.02.2022 року №898603; декларація про походження від 04.02.2022 року №16/02/2022; банківський платіжний документ від 07.02.2022 року №б/н; платіжне доручення від 07.02.2022 року №35JBKLM2; документ про вартість перевезення від 04.02.2022 року №FV2/02/2022; платіжне доручення від 04.02.2022 року №37JBKLM2; платіжний документ від 04.02.2022 року №б/н; документ про перевезення від 02.02.2022 року №3; договір (контракт) від 17.11.2020 року №К2020-1; доповнення до договору (контракту) №№1-5; договір послуг брокера від 11.05.2021 року №05/21; заява декларанта про внесення до інформації від 19.02.2021 року №14/14-03/441- 21; заявка на перевезення від 02.02.2022 року №3.
Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару, з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів, було встановлено, що у поданих до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності, а саме: 
- рахунок-фактура від 04.02.2022 №16/02/2022 не містить підписів та відбитків печаток покупця товару;
- у платіжному дорученні №б/н від 07.02.2022 зазначено, що комісійні витрати за рахунок платника, про що в митного органу відсутня інформація;
- у заяві №І від 08.02.2022 зазначено правильним вважати платіжне доручення №38JBKLM2, про що в митного органу відсутня інформація;
- до митного оформлення надано заявку на перевезення №3 від 02.02.2022, проте договір про міжнародне перевезення декларантом не надано;
- декларантом до митного оформлення не було подано документів у повній мірі, а також подано заяву про відсутність таких документів №2 від 09.02.2022. Також, у додатково наданій митній декларації країни експорту вартість товару зазначено 3872 польській злотих, в той час як у інвойсі вартість товару зазначено 3665,6 польських злотих.
20.01.2022 декларанту направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів згідно із статтями 53, 54 Митного кодексу України (далі - МК України): договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію МД країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта. 
Повідомленням від 09.02.2022 №2 декларантом ФОП ОСОБА_1 зазначено про відсутність додаткових документів.
09.02.2022 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2022/000013/2, та з графи 33 якого вбачається, що: митна вартість товарів не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності; декларантом до митного оформлення не було подано документів у повній мірі, а також подано заяву про відсутність таких документів; рівень митної вартості визначено згідно з рівня на подібні товари за ЄАІС Держмитслужби, а саме товар 1 за МД №UA110160/2021/17076 від 07.12.2021 на рівні 1,08 Євро/кг (1,2275 доларів США/кг), 7,88 Євро/шт.
Крім того, 09.02.2022 Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2022/000082, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів з причин неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України.
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД від 09.02.2022 №UA205030/2022/002255.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 54 Митного кодексу України  (далі -  МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).
Відповідно до статей  49,  50 МК України  митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті  51, частиною першою статті  52 МК України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому  розділом VIII цього Кодексу  та цією главою.
Як встановлено частиною другою  статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою  статті 53 МК України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
З матеріалів справи вбачається, що разом з митною декларацію до митного оформлення, позивач надала передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) від 04.02.2022 року №16/02/2022; автотранспортна накладна від 02.02.2022 року №898603; декларація про походження від 04.02.2022 року №16/02/2022; банківський платіжний документ від 07.02.2022 року №б/н; платіжне доручення від 07.02.2022 року №35JBKLM2; документ про вартість перевезення від 04.02.2022 року №FV2/02/2022; платіжне доручення від 04.02.2022 року №37JBKLM2; платіжний документ від 04.02.2022 року №б/н; документ про перевезення від 02.02.2022 року №3; договір (контракт) від 17.11.2020 року №К2020-1; доповнення до договору (контракту) №№1-5; договір послуг брокера від 11.05.2021 року №05/21; заява декларанта про внесення до інформації від 19.02.2021 року №14/14-03/441- 21; заявка на перевезення від 02.02.2022 року №3.
Згідно з частинами 1 та 2  ст. 54 МК України  контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом).
Відповідно до пункту 1 частиною 4  ст. 54 МК України  орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки: 1) числового значення заявленої митної вартості; 2) наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) наявності в поданих документах відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини третьої  статті 53 МК України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 4  статті 53 МК України).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:
- якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;
- не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;
- не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Як вказано у пункті 2 ч.4  ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених  у частині 3  статті 53 МК України  підстав, про які митний орган  зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта  із зазначенням  у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.
Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.
З оскаржуваного оскаржуваного рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 09.02.2022 №UA205030/2022/000013/2, митна вартість товарів не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності:
- рахунок-фактура від 04.02.2022 №16/02/2022 не містить підписів та відбитків печаток покупця товару;
- у платіжному дорученні №б/н від 07.02.2022 зазначено, що комісійні витрати за рахунок платника, про що в митного органу відсутня інформація;
- у заяві №І від 08.02.2022 зазначено правильним вважати платіжне доручення №38JBKLM2, про що в митного органу відсутня інформація;
- до митного оформлення надано заявку на перевезення №3 від 02.02.2022, проте договір про міжнародне перевезення декларантом не надано;
- декларантом до митного оформлення не було подано документів у повній мірі, а також подано заяву про відсутність таких документів №2 від 09.02.2022. Також, у додатково наданій митній декларації країни експорту вартість товару зазначено 3872 польській злотих, в той час як у інвойсі вартість товару зазначено 3665,6 польських злотих.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо виявлених розбіжностей у рахунку-фактурі від 04.02.2022 №16/02/2022 (а зокрема, відсутність підписів та відбитків печаток покупця товару), то  колегія  суддів зазначає, що Інвойс (іншими словами рахунок-фактура, англ. Invoice, франц. Facture,   нім. Rechnung, італ. Fatture) –  у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, що (крім випадків, коли постачання здійснюється по передоплаті) у покупця з`являється обов`язок оплати товару відповідно до зазначених умовами, а також про те, що товар відвантажено відповідно до умов поставки.
Фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).
Затвердженої форми інвойсу та вимог щодо його заповнення законодавством України не передбачено.
Як наслідок, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) від 04.02.2022 №16/02/22 підписів та відбитків печаток покупця товару ФОП ОСОБА_1 не дає правових підстав  не враховувати такий документ при митному оформленні товару або вважати такий документ недійсним, позаяк такий документ  складено продавцем товару та  на ньому наявний підпис, печатка продавця товару та застереження щодо видачі документу без підпису одержувача, при цьому, вказаний рахунок-фактура узгоджується з іншими поданими до митного оформлення документами на підтвердження заявленої митної вартості.
Відносно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються комісійних витрат за рахунок платника у платіжному дорученні №б/н від 07.02.2022,  то колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;
б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;
в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);
г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.
Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Порядок  включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Як наслідок, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що  комісія банків за здійснення платежу до цього переліку не входить, а тому, не впливає на складові митної вартості товару.
Досліджуючи доводи скаржника відносно того, що у в митного органу відсутня інформація  з приводу заяви позивача №1 від 08.02.2022 у якій зазначено правильним вважати платіжне доручення №38JBKLM2, то як слідує із змісту вказаної заяви  ФОП ОСОБА_1 повідомила Волинську митницю, що при оформленні митної декларації №UA205030/2022/002184 від 08.02.2022 брокером була допущена механічна помилка, а саме: під кодом документа “ 3002”, в даному документі, помилково зазначено платіжне доручення оплати за шини №35JBKLM2 від 07.02.2022. Натомість, правильним номером цього документу є №38JBKLM2 від 07.02.2022р, що підтверджується доданою митниці скан-копією самого документу. Про допущену механічну помилку в назві документу та про її виправлення, брокером повідомлено митницю заявою №1 від 08 лютого 2022 року, яка була долучена з пакетом документів при митному оформленні.
На переконання колегії суддів допущена описка в номері  платіжного доручення не  змінює суті правовідносин та не впливає на вартість товару, позаяк про таку описку повідомлено митний орган в установленому порядку.
Судом апеляційної інстанції також відхиляються доводи апеляційної скарги з приводу ненадання позивачем договору з перевізником про міжнародне перевезення вантажів, позаяк з долученого до матеріалів справи витягу “АСМО Інспектор” слідує, що договір з перевізником "Fleszar-Trans" №1 від 22.11.2021 про міжнародне перевезення вантажів був поданий митниці до моменту прийняття оскаржуваного рішення (08.02.2022). Причин неврахування такого договору при прийнятті оскаржуваного рішення не  зазначено. 
Також колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу безпідставного твердження відповідача про різну митну вартість товару заявлену у експортній митній декларації ЕХ 22PL301010Е0112837 від 07.02.2022 - 3872 польських злотих та фактурі  16/02/2022 від 04.02.2022 - 3665,6 польських злотих  позаяк, вказані документи датовані різними числами, де курс валюти Злотий  прив`язаний до  курсу Євро, а відтак в залежності від  дати формування цих документів може бути різним.
Як наслідок, колегія суддів приходить до переконання, що приведені відповідачем доводи є безпідставними та такими, що  не впливають на визначену сторонами вартість товару, а відтак не можуть бути підставою для коригування митної вартості названого товару.
За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар, та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено вимоги, які обов`язкові відомості має містити прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а зокрема:
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Досліджуючи питання відповідності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості вимогам пунктів 2 та 4 ст. 55 МК України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний  за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 57 Митного Кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод  за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Статтею 64 Митного Кодексу України передбачено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
З матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним  методом (на подібні товари за ЄАІС), а саме товар 1 за МД від 07.12.2021року №UA110160/2021/17076 на рівні 1,08 євро/кг (1,2275 дол США/кг) 7,88 євро/шт.
Згідно частини 3-7 ст. 60 МК  України  при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в  пунктах 5-7 частини десятої статті 58  цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.
Подаючи апеляційну скаргу відповідач не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом (ст. 60 МКУ) ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску  товарів, довготривалості  договірних  зв`язків, тощо.
Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо  інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України  за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.
Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг  відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. 
Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати  ВМД, які була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без  будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару. 
В ході подання та розгляду апеляційної скарги позивач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість згідно була найменшою вартістю і  вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.  
З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, а відповідач не довів правомірності свого рішення з питань визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що позивачем не понесено витрат  по сплаті судового збору у  суді апеляційної інстанції, а відтак підстави для їх розподілу відсутні.
Натомість, ухвалою суду від 08.02.2023року Волинській митниці відстрочено сплату 3721,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення судом апеляційної інстанції. З огляду на приведені обставини стягненню з Волинській митниці підлягає судовий збір у розмірі 3721,50 грн. 
Відповідно до частини четверту статті 15 Закону України про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року  у справі № 140/5167/22 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (Код ЄДРПОУ43958385, адреса: 44350, Волинська область, Любомильський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, буд.13)  судовий збір у розмірі 3721, 50 грн (три тисячі сімсот двадцять одна гривня 50 коп) на користь Отримувача - ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) – 38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача – UA338999980313161206081013952; код класифікації доходів бюджету – 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); призначення платежу – *;101; код платника; судовий збір; № справи 140/5167/22; Восьмий апеляційний адміністративний суд, стягувач Державна судова адміністрація України (Код ЄДРПОУ 26255795, адреса: Україна, 01021, місто Київ, вулиця ЛИПСЬКА, будинок 18/5).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Л. П. Іщук