ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 680/9/23
Провадження № 33/4820/142/23
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Цимбалістої В.І., захисника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Солов`я О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Солов`я О.В. на постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року, 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору в дохід держави України.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 04 січня 2023 року о 00 годині 00 хвилин в с.Шелестяни, вул.Центральна, 1 Новоушицької ТГ, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, він керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Драгер Алкотест» водій відмовився.
В апеляційній скарзі захисник  ОСОБА_2  - адвокат Соловей О.В. проситьпостанову суду першої інстанції скасувати, та закрити  провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі протоколу у справі про адміністративне правопорушення, чим допустив упереджене ставлення відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності , висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, докази отримали однобічну правову оцінку.
Вказує, що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виникає у випадку поєднання відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.
Крім, того зазначає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, а навпаки був згідний, але працівники поліції не вчинили будь яких дій для проходження такого огляду в медичному закладі, що підтверджується відеозаписами наданими до матеріалів справи, з яких вбачається, що таке направлення взагалі не складалось.
Зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок проходження огляду на стансп`яніння, не роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та порядок використання технічного засобу по визначенні стану алкогольного сп`яніння.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, але в судове засідання не з`явився, поважних причин неявки не повідомив.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Солов`я О.В., який просив задовольнити апеляційні вимоги у повному обсязі, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що суд при її розгляді за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Так, відповідно до ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння. 
       Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених вище Правил дорожнього руху України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів ст.ст.245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ№ 165751 від 04 січня 2023 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення.
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано факт відмови проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн. за керування транспортним засобом не маючи при цьому посвідчення водія;
-відеозаписом на якому видно,що ОСОБА_1 керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,як на місці зупинки транспортного засобу,так і в найближчому медичному закладі. 
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні порушенні вимог п.2.9. ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, є безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими в суді належними, достовірними та допустимими доказами, зокрема відеозаписами.
У п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно із ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
З відеозаписів, які додані до матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що він спочатку відмовлявся, пізніше ухилявся від надання прямої відповіді на питання, переводив розмову на іншу тему. В подальшому всіляко намагався домовитися та залагодити питання без складання протоколу, мотивуючи тим, що він майже доїхав до місця свого проживання.
Дії поліцейських по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Посилання захисника на порушення порядку проходження огляду працівниками поліції є також необґрунтованими.
Так, слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі  доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.
Посилання захисника, щодо тієї обставини, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, як видно з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, останній в результаті тривалих перемовин з працівниками поліції в решті відповів відмовою, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення та узгоджується з іншими доказами у справі.
Стосовно доводів апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог КУпАП, то належить зазначити, що такі доводи скарги взагалі не відповідають дійсності, адже протокол про адміністративне правопорушення від 04 січня 2023 року складений у відповідності до вимог статті 256 КУпАП та, зокрема містить відмітку про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що також підтверджується наданими відеозаписами.
Крім того під час складання протоколу  ОСОБА_1  мав право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Він таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав при складанні протоколу, до компетентних органів не звертався, навпаки ж відмовився від підписання протоколу,а тому у суду першої інстанції та у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання об`єктивними тверджень апелянта, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, що протокол є упередженим та не відповідає дійсним обставинам.
Також не заслуговують на увагу доводи апелянта, про те, що працівниками поліції не було роз`яснено порядок використання технічного засобу по визначенні стану алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозаписів вбачається, що під час такого роз`яснення ОСОБА_1 відповідав «я знаю», а згодом взагалі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Слід зазначити, що надані відеозаписи сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 та містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом, дії поліцейських, поведінку    ОСОБА_1 та його відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляції, що ОСОБА_1 не видавалося направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки поліцейський супроводжує водія до лікарні та вказане направлення поліцейський надає лікарю, а не водію.
Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Під час апеляційного розгляду порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції», та порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.
При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального чи матеріального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.
Таким чином всі наявні в матеріалах справи докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає, постанова суду є законною та обгрунтованою.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в:
Постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя