Справа № 450/5310/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/3128/22
Провадження № 22-ц/811/3258/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        16 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року та «додаткове рішення» Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Цією ж ухвалою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її заяви про повернення судового збору та стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 9 000 грн. витрат, пов`язаних з проведенням почеркознавчої експертизи (том 2, а.с. 34-35).

«Додатковим рішенням» Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року частково задоволено заяву відповідачки про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18 500 грн. витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи (том 2, а.с. 64-65).

Вищезгадані ухвалу (в частині вирішення питання про судові витрати) та «додаткове рішення» оскаржила позивачка.
Апелянт просить оскаржувану ухвалу «змінити частково та за рішенням повернути позивачу судовий збір, а у сплаті відповідачу 9 000 грн відмовити», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а відтак – на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.
Стверджує, що ще до початку судового засідання, призначеного на 08-30 год. 18 жовтня 2022 року, «залунали сигнали повітряної тривоги, а тому розпорядник суду всіх учасників вивів з приміщення суду», а відтак дане судове засідання «не відбулося по поважній причині», а тому вважає, що у суду були відсутні правові підстави для відмови у поверненні їй судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.
Також вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з неї сплачених відповідачкою 9 000 грн. за Висновок експерта (том 2, а.с. 55-57). 
«Додаткове рішення» Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року апелянт також просить скасувати та «відмовити у заяві ОСОБА_3 » про компенсацію витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвали та «додаткового рішення» в межах доводів та вимог поданих на них апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (частина 1 статті 106);
-        судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із (зокрема) проведенням експертизи, належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
А пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо така заява залишена без розгляду (зокрема) за його (позивача) заявою (клопотанням).
Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної ухвали, залишаючи позовну заяву без розгляду, місцевий суд виходив саме з того, що позивачка подала заяву про залишення її позову без розгляду, а не з інших підстав.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги щодо неправомірності оскаржуваної ухвали в частині відмови у задоволенні заяви позивачки про повернення їй судового збору до уваги прийматися не можуть.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги в частині оскарження ухвали суду про стягнення з позивачки на користь відповідачки 9 000 грн. витрат пов`язаних із проведенням експертизи, то апелянт звинувачує сторону відповідача в тому, що така «була зацікавлена здерти 9000 грн.» з позивачки, а тому «експерт аби заробити мав договорняк з Прудиусом» (представником відповідачки).
Колегія суддів критично оцінює вищенаведені доводи апелянта, виходячи з наступного.
Виходячи з предмета спору, а також обов`язку сторони (в даному випадку – відповідачки) довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти заявлених до неї позовних вимог, відповідачка вправі була самостійно замовити почеркознавчу експертизу документів, які були подані позивачкою в обґрунтування заявлених нею позовних вимог.
Як стверджується Висновками експерта від 26.07.2022 року № 30 та від 27.07.2022 року № 31, з заявами про проведення почеркознавчих експертиз Родинного договору від 21 березня 2010 року та Розписки від 21 березня 2010 року представник відповідачки звернувся до експерта 14 липня 2022 року.
Висновки експерта датовані 26 та 27 липня 2022 року і у них міститься застереження про те, що «Даний висновок експерта складено для надання його до суду та правоохоронних органів» та про те, що «Про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерт обізнаний» (том 2, а.с. 4-19).
Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували наведене у вищезгаданих Висновках експерта.
В той же час, заяви позивачки про залишення позову без розгляду та про повернення їй судового збору, датовані 07 липня 2022 року (тобто – до звернення представника відповідачки до експерта), були поданими до суду лише 16 жовтня 2022 року (том 2, а.с. 28, 30), тобто – більш, ніж через 3 (три) місяці після дати їх ніби-то написання.
Як вбачається з описової частини оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні 18 жовтня 2022 року представник відповідачки, не заперечуючи проти залишення позовної заяви без розгляду, заперечив наведене у мотивувальній частині заяви позивачки про ніби-то «вчинення відповідачем дій щодо відшкодування позивачу боргу та інших витрат, про що йдеться в заяві позивачки».
Позивачкою (апелянтом) наведене у її заяві та вищезгадані заперечення представника відповідачки належними та допустимими доказами не спростовано.
Матеріалами справи безспірно стверджується те, що відповідачкою було оплачено проведення вищезгаданих експертиз шляхом перерахування 9 000 грн. (4 500 грн. х 2) 14.07.2022 року через банк на рахунок експертної установи (том 2, а.с. 22-25).
За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про бажання відповідачки «здерти 9000 грн.» з позивачки та про «договорняк» експерта з представником відповідачки, а тому приходить до висновку про те, що оскаржувану ухвалу в частині стягнення з позивачки на користь відповідачки 9 000 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертиз, слід залишити без змін. 

ЦПК України встановлено, що: 
-        витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);
-        розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
       1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
       2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);
-        суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);
-        обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137). 

Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Як стверджується матеріалами справи, ще 16 лютого 2022 року відповідачка подала до суду Відзив на позовну заяву, у якому було зазначено, що відповідачка претендує на відшкодування судових витрат, які вона вже понесла у зв`язку з розглядом даної справи в суді (на момент подання цього Відзиву – у розмірі 5 000 грн.), та наведено розрахунок цих витрат, а також долучено Договір про надання правової допомоги, укладений 31.01.2022 року з відповідачкою (яким передбачено, що вартість 1 (однієї) години роботи адвоката становить 1 000 грн.), ордер адвоката та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 38-49).
В той же час, позивачка жодних клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або заяв про неспівмірність цих витрат до суду не подавала.

Після постановлення судом 18 жовтня 2022 року ухвали про залишення позову без розгляду відповідачка подала до суду Заяву про компенсацію витрат (на правову допомогу), пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 20 000 грн. (том 2, а.с. 37-38).

У відповідь на вищезгадану Заяву відповідачки позивачка (достовірно знаючи про судове засідання, призначене судом на 18.11.2022 року) лише 23.11.2022 року (як вбачається з поштового штемпеля на конверті) надіслала на адресу суду свою заяву (датовану 09.11.2022 року), у якій вона просить відмовити відповідачці у задоволенні її заяви, мотивуючи тим, що «справа по суті не розглядалася і сторони добровільно вирішили спірні відносини» (том 2, а.с. 67-68).
Апеляційна скарга позивачки на «додаткове рішення» Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року фактично повторює ті ж доводи, що і доводи наведені у апеляційній скарзі на ухвалу суду від 18 жовтня 2022 року (тільки – у більш емоційній формі), однак у ній не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного «додаткового рішення» (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.
За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування чи зміни «додаткового рішення» від 18 листопада 2022 року про стягнення з позивачки на користь відповідачки 18 500 грн. витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року та «додаткове рішення» Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2022 року
- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 січня 2023 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.