Справа № 149/3418/22 
Провадження № 33/801/166/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вергелес В. О.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.01.2023 року, якою визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №135714 від 06.12.2022 року, того ж дня о 10 год. 42 хв, на а/д Лелітка-Хмільник неподалік с. Лелітка Хмільницького району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Transporter-4, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очних яблук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.01.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що на технічному відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції не зафіксовано складення працівником поліції направлення на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу та його відмова від проходження такого огляду. Зазначений відеозапис складений з порушенням п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року і п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото і кінозйомки , затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, оскільки він не є безперервним. Факт керування ним транспортним засобом, огляд та виявлення працівником поліції у нього ознак наркотичного сп`яніння, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, складення протоколу про адміністративне правопорушення на вказаному відеозаписі не зафіксовані. За таких обставин, даний відеозапис не є належним доказом у даній справі. 
Дослідивши матеріали справи, постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Визнаючи   ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що вина останнього є доведеною та підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №135714 від 06.12.2022 року, в якому відображено всі обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення і з яким останнього ознайомлено; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів; направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.12.2022 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очних яблук, від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі МОЗ він відмовився; технічним відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі він відмовився; постановою Хмільницького міськрайонного суду від 28.02.2022 року у справі №149/209/22, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за вчинення яких застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.
Доводи апеляційної скарги про те, що технічний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не є безперервним, а тому не відповідає вимогам п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року і п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото і кінозйомки , затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, не заслуговують на увагу. 
Так, відповідно до п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото і кінозйомки , затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.  При цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Згідно із п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання та використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України №100 від 03.02.2016 року, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
Як вбачається з технічного відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, всі значимі обставини для кваліфікації дій  ОСОБА_1   за ч. 2 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки його транспортного засобу і закінчуючи складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, були зафіксовані в проміжок часу з 10 год 42 хв. по 10 год 51 хв., коли велася безперервна відеойзомка, з якої вбачається наявність у діях ОСОБА_1 складу апеляційного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відтак доводи  ОСОБА_1   про те, що зазначений відеозапис не є безперервним є безпідставними і правого значення не мають.
       Доводи апеляційної скарги про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, огляд та виявлення працівником поліції у нього ознак наркотичного сп`яніння, складення будь-яких процесуальних документів та їх оголошення, встановлення особи та його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, складення протоколу про адміністративне правопорушення та оголошення його змісту не зафіксовані на зазначеному відеозаписі, спростовуються цим відеозаписом, переглянутим апеляційним судом, з якого вбачається, що о 10 год. 42 хв. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції; о 10 год. 43 хв. було встановлено його особу; о 10 год. 44 хв. при розмові із працівниками поліції у ОСОБА_1 були встановлені зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема, зіниці очей не реагують на світло; о 10 год 46 хв. від пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився; о 10 год. 46 хв. працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та роз`яснив останньому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; 0 10 год. 51 хв. відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.2 ст. 130 КУпАП не спростовують і не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду.
Отже постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.01.2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя :                                                                С. Г. Копаничук