Постанова 
Іменем  України                                            
01 березня 2023 року                                                                                      
м. Київ
справа № 686/10868/20
провадження № 61-2998св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Білоконь О. В., Воробйової І. А., Гулейкова І. Ю.,
Яремка В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідачі: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліна Анатоліївна, ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року у складі судді Бондарчука В. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2020 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк», банк) звернулося до суду з позовом, надалі уточненим, до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу (далі - приватний нотаріус) Оксанюк А. А., Подчахи В. Ю. про визнання дій приватного нотаріуса протиправними та скасування записів про вилучення обтяження.
На обґрунтування позову посилалося на таке.
16 січня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 11283371000 з додатковими угодами від 16 січня 2008 року № 1 та від 27 листопада 2009 року № 2, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу кредит у розмірі 160 000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 січня 2038 року та сплатити відсотки.
На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 16 січня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 75069, відповідно до умов якого іпотекодавець надав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк А. А. та зареєстрований у реєстрі за № 365 з накладенням заборони відчуження за реєстром № 366 від 16 січня 2008 року. Також 16 січня 2008 року у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно.
23 червня 2015 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 686/23629/14, виданого 25 травня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 2 692 279,16 грн. 
Під час здійснення виконавчого провадження позивачу стало відомо про факт порушення його прав та законних інтересів внаслідок незаконних дій приватного нотаріуса Оксанюк А. А., яка вилучила у відповідних реєстрах записи про іпотеку та заборону відчуження вказаного майна, що перебувало в іпотеці АТ «УкрСиббанк».
Приватний нотаріус Оксанюк А. А. повідомила позивача про те, що вона 31 серпня 2012 року внесла зміни до Державного реєстру, вилучила обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та вилучила іпотеку в Державному реєстрі іпотек на підставі заяви ОСОБА_2 від 31 серпня 2012 року про зняття заборони відчуження та довіреності від 11 січня 2012 року за реєстровим № 136 на ім`я ОСОБА_2 . Із цієї заяви випливає, що заступник начальника відділу примусового стягнення Подільського управління зі стягнення боргів Департаменту зі стягнення боргів (далі - ПУСБДСБ) АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 просить зняти заборону відчуження нерухомого майна в зв`язку із припиненням дії договору іпотеки від 16 січня 2008 року.
На думку позивача, приватний нотаріус Оксанюк А. А. не здійснила перевірку повноважень особи ОСОБА_2 , не перевірила наявність підстав для зняття заборони та неправомірно прийняла рішення про вилучення обтяження, а також безпідставно прийняла рішення про вилучення запису про іпотеку щодо спірного нерухомого майна, чим порушила права банку як іпотекодержателя.
Зазначеними діями приватного нотаріуса Оксанюк А. А. порушуються права банку як іпотекодержателя, оскільки відсутність записів про заборону відчуження та іпотеки у відповідних реєстрах дають змогу власнику майна розпорядитися ним на власний розсуд, тим самим порушити права АТ «УкрСиббанк», що унеможливить реалізацію банком пріоритетних прав іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
З урахуванням наведеного банк просив суд визнати протиправними дії приватного нотаріуса Оксанюк А. А. щодо державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек вилучення обтяжень - заборони відчуження нерухомого майна та іпотеки щодо нерухомого майна, що знаходиться на АДРЕСА_2 , скасувати державну реєстрацію вилучення обтяження - заборони відчуження нерухомого майна та іпотеки, яка здійснена 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Оксанюк А. А. щодо нерухомого майна, що знаходиться на АДРЕСА_2 , реєстраційні номери обтяження відповідно 6406664 та 6406298, відновити становище, що існувало до порушення шляхом здійснення державної реєстрації обтяження нерухомого майна - заборони відчуження нерухомого майна та іпотеки, - квартири АДРЕСА_3 , що виникло на підставі договору іпотеки за реєстровим № 365 від 16 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Оксанюк А. А.
Короткий зміст рішень судів
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2020 року накладено арешт на нерухоме майно, реєстраційний номер майна 21338195, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить на праві власності ОСОБА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову у виді арешту на квартиру АДРЕСА_3 , застосовані ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2020 року.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Законом України «Про нотаріат» і положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), на нотаріуса не покладено обов`язок перевіряти місце роботи особи, яка звернулася до нотаріуса. Приватний нотаріус Оксанюк А. А. не мала підстав для відмови у задоволенні заяви представника АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна у зв`язку з припиненням договору іпотеки та внесення запису про припинення іпотеки, оскільки у поданому повідомленні вказувалося про необхідність зняття заборони на відчуження у зв`язку із припиненням іпотеки, тобто цією заявою уповноважений представник іпотекодержателя АТ «УкрСиббанк» не тільки просив зняти заборону відчуження, але й повідомив нотаріуса про припинення іпотеки. Тому відсутні підстави для задоволення позову.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що приватний нотаріус Оксанюк А. А. відповідно до вимог законодавства здійснила перевірку повноважень ОСОБА_2, оскільки на нотаріуса законодавством не покладено обов`язок перевіряти посаду особи, яка звернулася до нотаріуса як до державного реєстратора.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У квітні 2021 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили факт наявності невиконаного зобов`язання, тобто встановили відсутність законодавчої підстави для припинення іпотеки. 
Проте, врахувавши лист про припинення обтяжень, суди визнали його достатньою підставою для припинення записів про обтяження та відмови у скасуванні державної реєстрації припинення обтяження. 
Суди не врахували, що у листі вказана недостовірна інформація і відповідно такий лист не може підтверджувати настання законодавчої підстави припинення іпотеки. 
Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що жодна із підстав припинення іпотеки, передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», у спірних правовідносинах не настала, основне зобов`язання не припинено, рішення суду про стягнення заборгованості не виконане, а тому сам по собі лист, наданий на підтвердження існування юридичної підстави для реєстрації припинення обтяжень, не є самою юридичною підставою, оскільки така підстава визначається законом. 
Приватний нотаріус Оксанюк А. А. не перевірила повноважень особи, підписанта заяви - заступника начальника відділу примусового стягнення ПУСБ ДСБ АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2, який звернувся із заявою про зняття заборони, з доданою довіреністю, яка не відповідала особі заявника, та неправомірно прийняла рішення про вилучення обтяження - заборони відчуження щодо нерухомого майна, а також безпідставно прийняла рішення про вилучення запису про іпотеку щодо спірного нерухомого майна, чим порушила права банку як іпотекодержателя.
Як на підставу касаційного оскарження посилається на:
неврахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, від 28 травня 2018 року у справі № 910/73/17, Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16, Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 922/2250/16, від 29 травня 2019 року у справі № 910/4989/18;
відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування та співвідношення юридичних підстав припинення іпотеки (стаття 17 Закону України «Про іпотеку») та процедурних підстав припинення іпотеки;
недослідження зібраних у справі доказів (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України). 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2022 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «УкрСиббанк» на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлені судами обставини
Суди встановили, що 16 січня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 11283371000, відповідно до якого позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 160 000,00 дол. США (а. с. 16-22).
На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вищевказаним кредитним договором від 16 січня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк А. А., що зареєстрований у реєстрі за № 365 (а. с. 47-49).
16 січня 2008 року приватний нотаріус Оксанюк А. А. наклала заборону на відчуження вказаного в договорі майна, що належить  ОСОБА_1 , до припинення чи розірвання договору іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 366 (а. с. 50).
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року у справі № 686/23629/14-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 16 січня 2008 року № 11283371000 у сумі 207 878,42 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20 жовтня 2014 року становило 2 692 279,16 грн, з яких: 140 416,89 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20 жовтня 2014 року становило 1 818 570,03 грн, - кредитна заборгованість; 56 754,37 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20 жовтня 2014 року становило 735 038,33 грн, - заборгованість за відсотками; 2 419,32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20 жовтня 2014 року становило 31 333,16 грн, - пеня за прострочення сплати за кредитом; 8 287,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 20 жовтня 2014 року становить 107 337,64 грн, - пеня за прострочення сплати за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у сумі 3 654,00 грн (а. с. 51-52).
Постановою державного виконавця від 23 червня 2015 року ВП № 47935288 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 686/23629/14-ц, виданого 25 травня 2015  року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (а.с.53).
31 серпня 2012 року заступник начальника відділу примусового стягнення ПУСБ ДСБ АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 направив приватному нотаріусу Оксанюк А. А. заяву «Про зняття заборони», відповідно до якої АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , у зв`язку із припиненням дії договору іпотеки від 16 січня 2008 року, що посвідчений Оксанюк А. А. та зареєстрований у реєстрі за № 365 (а. с. 60).
На підтвердження своїх повноважень    ОСОБА_2 подав нотаріусу довіреність від 11 січня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г. В., зареєстровану у реєстрі за № 136.
Відповідно до пункту 4 зазначеної довіреності ОСОБА_2, як провідному юрисконсульту відділу супроводження виконавчих процедур та аутсорсінгу зі стягнення боргів Департаменту зі стягнення боргів АТ «УкрСиббанк», надано повноваження представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в органах нотаріату з питань врахування вимог та прав АТ «УкрСиббанк», як кредитора, щодо спадкодавців, спадкоємців під час відкриття та оформлення спадщини, з питань оформлення спадщини, з питань вчинення виконавчих написів, для чого він був наділений правом подавати до органів нотаріату претензії кредиторів та інші документи, надання яких необхідно для реалізації повноважень, наданих цим пунктом, із правом підписання вказаних документів (пункт 4.1); подавати до органів нотаріату заяви про вчинення виконавчих написів, щодо звернення стягнення на майно або грошові кошти боржників АТ «УкрСиббанк» (без права підписання) (пункт 4.2). 
Також, відповідно до пункту 5 довіреності, ОСОБА_2 має право здійснювати всі необхідні дії, пов`язані із реалізацією заставленого майна, що передбачені законами України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та «Про іпотеку» (пункт 5); представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в будь-яких інших державних підприємствах, органах, установах (прокуратура, відділи внутрішніх справ МВС України, органи державної реєстрації прав та ін.) з питань, що пов`язані з реалізацією банком своїх прав кредитора у його відносинах із боржниками за кредитними договорами та іншими угодами, для чого надає йому право підписувати та подавати у вказані органи будь-які заяви, клопотання, запити, звернення, надання яких не заборонено чинним законодавством (пункт 6).
На підставі зазначеної заяви приватний нотаріус Оксанюк А. А. припинила іпотеку та зняла заборону відчуження майна за адресою:  АДРЕСА_2 .
15 травня 2015 року банк отримав лист-відповідь від приватного нотаріуса Оксанюк А. А. про вилучення запису обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної  інстанцій виходили з їх безпідставності, оскільки Законом України «Про нотаріат» і положеннями Порядку № 296/5 на нотаріуса не покладено обов`язок перевіряти місце роботи особи, яка звернулася до нотаріуса. 
Виданою АТ «УкрСиббанк» довіреністю на працівника банку ОСОБА_2 останньому було надано достатній обсяг повноважень для вчинення відповідних дій, а тому з підстав, зазначених у позові вимога про визнання протиправними дій нотаріуса щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек виключення обтяжень заборони на нерухоме майно та іпотеки задоволенню не підлягає. 
Також не підлягають задоволенню вимоги про скасування реєстрацій вилучення обтяження-заборони на нерухоме майно та обтяження - іпотеки від 31 серпня 2012 року, оскільки є похідними від першої вимоги.
З такими висновками погоджується Верховний Суд з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Згідно зі статтею 43 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій) встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.
Відповідно до глави 5 Порядку № 296/5 перевірка повноважень представника юридичної особи та дійсності його довіреності здійснюється у порядку, визначеному главою 4 розділу І цього Порядку.
Дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей, за винятком довіреностей, які складено за кордоном за участю іноземних властей або які від них виходять, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса (глава 4 Порядку № 296/5).
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку № 296/5 (у редакції, чинній на час вчинення оспорюваних дій) нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з підпунктами 6.1, 6.2 пункту 6 глави 15 розділу ІІ Порядку № 296/5 про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.
Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об`єкти нерухомого майна підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Згідно зі статтею 74 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій) нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
З урахуванням наведеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що приватний нотаріус Оксанюк А. А., отримавши відповідне повідомлення банку «Про зняття заборони», подане його працівником на підставі чинного доручення, діяла у спосіб та порядок, що передбачені Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком № 296/5, а тому дії нотаріуса є правомірними.
Доводи касаційної скарги про те, що лист-повідомлення від 31 серпня 2012 року, поданий від імені АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 приватному нотаріусу Оксанюк А. А., не може бути підставою для зняття обтяжень зі спірного майна, а тому внесення записів про припинення обтяжень є безпідставним та за відсутності законодавчої підстави не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Дії працівника банку у спірних правовідносинах є діями самого банку як організації, тому вилучення нотаріусом з реєстру відомостей про обтяження спірної квартири іпотекою відбулося правомірно. У матеріалах справи немає відомостей про притягнення працівника банку до відповідальності за дії щодо складання та подання приватному нотаріусу повідомлення щодо вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон.
Оскільки дія уповноваженого працівника створює правові наслідки для організації, від імені якої він діє, то поведінка позивача є непослідовною, не відповідає попереднім діям банку. Недобросовісність (а так само й недбалість) працівника одного учасника цивільних відносин (організації) не повинна покладати негативні наслідки на інших учасників відносин, недобросовісність яких не доведена.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 750/9652/20 (провадження № 61-9665св21), від 18 січня 2023 року у справі № 686/11864/20 (провадження № 3037св22).
З урахуванням наведеного Верховний Суд відхиляє посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування та співвідношення юридичних підстав припинення іпотеки (стаття 17 Закону України «Про іпотеку») та процедурних підстав припинення іпотеки, оскільки у спірних правовідносинах дії нотаріуса щодо зняття обтяжень є правомірними, відповідний висновок Верховного Суду є сформованим, а підстав для відступлення від такого висновку колегія суддів не вбачає.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 травня 2018 року у справі № 910/73/17, Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16, Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 922/2250/16, від 29 травня 2019 року у справі № 910/4989/18.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/73/17 (провадження № 12-67гс18) наведено висновок про те, що внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування спірного запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 922/2250/16, від 29 травня 2019 року у справі № 910/4989/18.
У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі 
№ 6-1685цс16 зазначено, що суди при ухваленні рішень у даній справі помилково розглядали зняття обтяження на спірне майно як підставу для припинення іпотеки та фактично ототожнили ці поняття, не звернувши уваги, що обтяження тягне за собою лише право обмеження розпорядженням майном.
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків про застосування положень статей 17, 23 Закону України «Про іпотеку», викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/73/17 (провадження № 12-67гс18), Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 922/2250/16, від 29 травня 2019 року у справі № 910/4989/18 та Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16, щодо підстав припинення іпотеки та доведення чинності іпотеки, оскільки такі висновки зроблені за різних фактичних обставин. 
Водночас Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17, на яку посилався суд апеляційної інстанції, зазначено, що:
виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема на підставі судового рішення, не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;
запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;
за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають;
у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя;
у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.
У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки.
При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.
Виходячи з обставин справи, що переглядається, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення дій приватного нотаріуса та підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки.
Тому суди першої та апеляційної інстанцій мали зазначити про обрання позивачем неналежного способу захисту порушених прав. 
Проте, враховуючи, що Верховний Суд переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів касаційної скарги, то відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а судових рішень - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки у цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 листопада 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                                   І. А. Воробйова
 
І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                        В. В. Яремко