Справа № 346/2955/22 
Провадження № 33/4808/158/23 
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Романенчука А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Романенчука А.В. на постанову Коломийського міськрайонного суду від 13.01.2023 року,
                в с т а н о в и в :
Цією постановою         ОСОБА_1 , 
        ІНФОРМАЦІЯ_1  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. 
ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22.07.2022 року о 22 год. 45 хв. у м. Коломия, по вул. Ковцуняка, керував автомобілем марки «AUDI A6» державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager 6810». Результат тесту 1.62% проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР Українита вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Романенчук А.В. оспорює законність й обґрунтованість постанови суду, вважає, що вона є незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним встановленням обставин, необхідних для вирішення справи, недоведеності таких обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що судом було проігноровано клопотання захисту про витребування доказів та перенесення судового засідання, чим було порушено право на захист та справедливий суд ОСОБА_1 , що суперечить законодавству та практиці ЄСПЛ. Ставить під сумнів відеозапис події, оскільки відео файли на диску датовані 11.08.2022 року, а подія правопорушення відбулася 11.07.2022 року, також відеозапис є неповним та знятим не сертифікованим технічним засобом. Вказує, що в направленні ОСОБА_1 на огляд на факт сп`яніння вказано про відмову від проходження огляду, а в протоколі зазначено про наявність сп`яніння 1,62% проміле, при цьому після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 бажав пройти медичний огляд в лікувальному закладі, що поліцейськими не було забезпечено. Копію протоколу ОСОБА_1 вручено не було. Додатково вказує, що апеляційна скарга подана через поштовий зв`язок в межах апеляційного строку 23.01.2023 року, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 23.01.2023 року. Просить постанову судді скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 за клопотанням його захисника.
З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши матеріали справи та апеляційні доводи й пояснення апелянта про підтримання апеляції, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги.
Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.
Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.
Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
В діях ОСОБА_1 є певні ознаки зазначеного в протоколі складу адміністративного правопорушення, однак його вину не підтверджено у передбаченому законом порядку.
Постанова суду не може залишатися в силі через її необґрунтованість й невмотивованість. Суд при обґрунтуванні вини ОСОБА_1 обмежився переліком документів, але не розкрив їх доказового змісту, не вказав, що вони підтверджують чи спростовують, чим залишив сумнівним висновок про доведеність вини водія.
Доводи апелянта про порушення судом права ОСОБА_1 на захист є обґрунтованими. Розгляд справи судом без його участі та його захисника, незважаючи на клопотання про відкладення справи, слід вважати істотним порушенням його права на захист, що є безумовною підставою для скасування постанови суду.
До істотного порушення права ОСОБА_1 на захист слід віднести незадоволення клопотання про виклик свідків і витребування додаткових доказів, що порушує правовий принцип змагальності сторін.
Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Апелянт заперечив таке вручення, що підтверджується відеозаписом події (а.с. 17), у справі немає документальних підтверджень про вручення йому такої копії або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення ОСОБА_1 права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення її до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.
Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які також підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, а також не було забезпечено захисника під час пред`явлення йому адміністративного обвинувачення, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника. Це істотне порушення прав особи в силу правового принципу «плодів зіпсованого дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.
Суд залишив без уваги те, що копія свідоцтва про повірку алкотестера у цій справі, належно не завірена, тому вона немає юридичної сили, що підтверджує сумнів удоведеності вини ОСОБА_1 .
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.
За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду – скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.
За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.
Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Романенчука А.В. задовольнити, постанову Коломийського міськрайонного суду від 13.01.2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                Б.М. Гриновецький