Постанова
Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 754/6332/21	 	
Номер провадження 22-ц/824/3146/2023	
Головуючий у суді першої інстанції  Таран Н. Г.	
Доповідач у суді апеляційної інстанції  Поливач Л. Д.	
09 лютого 2023 року                                                                                          місто Київ
Номер справи 754/6332/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів: Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
секретар судового засідання: Сіра Ю. М.
 
учасники справи: 
позивач                 Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач             ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Таран Н. Г., в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва, інформація про дату складення повного додаткового рішення суду не зазначена,
 
у с т а н о в и в :
 
У квітні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №K2S4GA00260074 від 28 серпня 2007 року.
Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.
03 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - Башуцький І.Я. подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказану заяву представник відповідача обґрунтовував тим, що судом при ухваленні судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення із позивача на користь ОСОБА_1 витрат у сумі 10000 грн, понесених ним на професійну правничу допомогу. Зазначав, що розмір указаних витрат був підтверджений в установленому законом порядку згідно раніше наданих суду доказів, а саме договором про надання правничої допомоги від 16 червня 2021 року, додатком №1 до вказаного договору,  випискою за рахунками за 23 липня 2021 року, а також актом №1 обсягу наданої правової допомоги від 18 серпня 2021 року.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - Башуцького І.Я. задоволено, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Вказане додаткове рішення суду мотивоване тим, що заявлені відповідачем судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а їх розмір є обґрунтованим та підтверджений наданими суду доказами.
Не погодившись з додатковим рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, пославшись на порушення судом норм процесуального права та на невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону та обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказував, що суд першої інстанції не врахував, що всупереч правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11 червня 2020 року по справі №821/227/17, відповідачем не було надано належних доказів про отримання адвокатським об`єднанням, яким ОСОБА_1 надавалась правова допомога, грошових коштів в якості оплати таких послуг у заявленому розмірі.
Окрім того, стягуючи із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у повному розмірі, місцевий суд залишив поза увагою той факт, що заявлений ОСОБА_1 розмір цих витрат не є співмірним ані зі складністю справи, ані з обсягом наданих йому послуг адвокату. А тому, за наведених підстав заявник просив суд апеляційної інстанції скасувати вказане додаткове рішення суду та ухвалити у справі нове судове рішення про розподіл судових витрат, яким зменшити їх розмір.
У січні 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника відповідача - Башуцького І.Я. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній проти доводів заявника заперечував та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначав, що понесений відповідачем у суді першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу був обґрунтованим та підтверджувався наданими суду доказами, зокрема їх оплата була підтверджена наданою суду копією банківської виписки за рахунками адвокатського об`єднання. При цьому, в ході розгляду справи у суді першої інстанції стороною позивача всупереч вимог частини шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не було жодним чином доведено неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, як і не було заявлено відповідного клопотання про зменшення розміру таких витрат.
Водночас, у поданому до апеляційного суду відзиві на апеляційну скаргу відповідачем було заявлено клопотання про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У судове засідання апеляційного суду учасники справи та їх представники не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Будь-яких клопотань або заяв з приводу неможливості забезпечення своєї явки у судове засідання або ж заперечень проти розгляду справи у їх відсутності від останніх на адресу суду не надходило.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З урахуванням обставин даної справи, її складності, відсутністю потреби у наданні усних пояснень сторін, явка яких до апеляційного суду є необов`язковою, суд уважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 01 лютого 2023 року.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частинами першою та другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Так, судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №K2S4GA00260074 від 28 серпня 2007 року в розмірі 53073,47 Євро.
У червні 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, зазначив, що орієнтовний розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу становить 10000 грн.
Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення
Питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу судом не вирішувалось.
03 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Башуцький І.Я. звернувся до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Так, матеріалами справи підтверджено, що інтереси відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції представляло Адвокатське об`єднання «Сила права» в особі адвоката Башуцького І.Я., який діяв  в суді на підставі ордеру від 17 червня 2021 року та договору від 16 червня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги.
Убачається, що 16 червня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Сила права» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, згідно умов якого об`єднання зобов`язалося здійснювати захист, представництво інтересів клієнта в судах, державних органах, установах, недержавних організаціях у справі №754/6332/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Для надання правничої (правової) допомоги клієнту адвокатське об`єднання призначило адвокатів Башуцького І.Я. та Фльорківа О.В. (а.с.61).
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 цього договору на визначення розміру гонорару адвокатського об`єднання впливають строки вирішення спору, ступінь важкості справи, обсяг правової допомоги, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта та умов цього договору. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару адвокатського об`єднання.
Правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням по цьому договору, клієнт оплачує в гривнях шляхом переказу коштів на рахунок об`єднання. Клієнт зобов`язаний протягом трьох днів з дати укладення цього договору оплатити гонорар в розмірі, визначеному сторонами в додатку до цього договору.
За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість.
Згідно підписаного Адвокатським об`єднанням «Сила права» і Прохніцьким М.П. додатку №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 16 червня 2021 року останні погодили, що видами такої допомоги є: попередня (досудова) консультація, вивчення документів, судової практики та аналіз законодавства щодо предмета спору; формування правової позиції, підготовка заяв по суті спору; участь у судових засіданнях; ознайомлення з матеріалами справи; підготовка заяв та клопотань; складання адвокатських запитів (в разі необхідності); збір доказів; інша допомога, пов`язана зі справою (а.с.63).
Також визначили, що за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 1000  грн. Загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом об`єднання годин по даній справі, але в будь-якому випадку не може бути меншим 10000 грн.
Відповідно до наданої представником відповідача під час розгляду справи у суді першої інстанції копії банківської виписки за рахунком АО «Сила Права» від 23 липня 2021 року значиться зарахованою сплачена 23 липня 2021 року ОСОБА_1 сума у розмірі 10000 грн гонорару за договором про надання правничої (правової) допомоги від 16 червня 2021 року (а.с.84).
18 серпня 2021 року відповідачем та Адвокатським об`єднанням «Сила права» складено акт №1 обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 16 червня 2021 року. 
За вказаним актом об`єднанням було надано ОСОБА_1 правничу допомогу в обсязі: попередньої (досудової) консультації, вивчення документів, судової практики та аналізу законодавства щодо предмету спору, на що адвокатом витрачено 2 години роботи (вартість послуг - 2000 грн); формування правової позиції та підготовка відзиву на позовну заяву, на що адвокатом було витрачено 8 годин (вартість послуг - 8000 грн) (а.с.85).
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Відповідно до статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини шостої статті 137ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Принцип змагальності відображений, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд надає оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Відповідно до частини восьмої статті 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом у відповідності до вимог закону належним чином встановлено факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, що було підтверджено належними та допустимими доказами, які були надані суду на відповідній стадії судового процесу, а саме до закінчення судових дебатів у справі.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши заяву про розподіл судових витрат, викладені у відповіді на відзив АТ КБ «ПриватБанк» у контексті положень частини четвертої статті 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, правильно дійшов висновку про те, що клопотання представника ОСОБА_1 - Башуцького І.Я. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10000грн підлягало задоволенню.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі відповідає вимогам закону.
Що стосується доводів заявника щодо неспівмірності зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг розміру заявлених відповідачем у суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний суд зазначає таке.
Так, при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).
Проте всупереч вищенаведеним нормам права та правовим висновкам Верховного Суду, позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у даній справі.
Звертаючись до суду із даним позовом позивач усвідомлював наслідки вчинення ним відповідних дій, а стягнення витрат на правничу допомогу є не лише компенсацією стороні на користь якої ухвалено судове рішення понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг, вчинення незаконних дій, що порушують права та інтереси інших осіб. При цьому колегія суддів зауважує, що рішення суду, ухвалене за результатами розгляду справи про суті спору, яким відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову, останнім не оскаржувалося в апеляційному порядку.
Отже, суд першої інстанції, з огляду на умови договору про надання правової (правничої) допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом Адвокатського об`єднання «Сила права» всіх процесуальних документів від імені та в інтересах відповідача, загальним обсягом робіт проведених адвокатами, ураховуючи, що справа перебуває у провадженні суду з квітня 2021 року та має важливе та вирішальне значення для сторони відповідача, дійшов правильного висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн відповідають роботі проведеній адвокатом, ціні позову, вони є реальними та підтверджуються належними доказами.  Підстави для зменшення їх розміру відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Водночас відхиляються апеляційним судом і доводи апеляційної скарги щодо недоведення відповідачем понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме ненадання документального підтвердження оплати таких послуг, оскільки представником останнього було надано до суду першої інстанції копію банківської виписки про зарахування таких коштів. 
Попри це, колегія  суддів також зауважує на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою та другою. статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у зв`язку із переглядом апеляційним судом цієї справи представник ОСОБА_1 - Башуцький І.Я. надав суду копію договору від 12 січня 2023 про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між АО «Сила права» та ОСОБА_1 , Додаток №1 до вказаного договору, а також акт №1 від 16 січня 2023 року обсягу наданої правової допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги від 12 січня 2023 року, згідно якого вартість робіт з підготовки та подання адвокатом відзиву на апеляційну скаргу становить 3000 грн за затрачені 3 години роботи (а.с.148-151).
Матеріалами справи підтверджується, що представником відповідача було надіслано на електронну адресу заявника відзив на апеляційну скаргу, що підтверджується копією роздруківки направлення електронного листа. Своїм правом на подачу клопотання про зменшення заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу позивач не скористався. 
З урахуванням зазначеного суд уважає, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи в апеляційному суді підлягають стягненню з позивача на користь відповідача у розмірі 3000 грн, який відповідає критеріям розумності, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-
п о с т а н о в и в :
 
Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» без задоволення.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ - 14360570, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повна постанова складена 09 лютого 2023 року.
 
Судді:
                                                                                                     Л.Д. Поливач

                                                                                                     А.М. Стрижеус

                                                                                                     О. І. Шкоріна