ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року	Львів	Справа № 380/13585/21 пров. № А/857/9794/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року (прийняте у порядку спрощеного позовного провадження у м. Львові суддею Кузаном Р. І.) в адміністративній справі 380/13585/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій і бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                      В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати їй допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та вересні 2017 року без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на її користь недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та вересні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати їй надбавки за кваліфікацію за період 2008 - 2011, 2015 - 2018 роки в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити їй з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з липня 2008 року по липень 2011 року, з січня 2015 року по листопад 2016 року, з грудня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 1-й клас - 8 % посадового окладу; з грудня 2016 року по листопад 2017 року в розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: класна кваліфікація «Майстер» - 11 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати їй надбавки за кваліфікацію за період 2013 - 2014 роки в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити їй з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2013 року по серпень 2014 року в розмірі, визначеному в додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати їй винагороди за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити їй винагороду за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 06.08.2009, у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати їй винагороди за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби у розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити їй з урахуванням виплачених сум винагороду за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 06.08.2014, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у червні 2016 року та вересні 2017 року без урахування в складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у червні 2016 року та вересні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2008 - 2011, 2015 - 2018 роки в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з липня 2008 року по липень 2011 року, з січня 2015 року по листопад 2016 року, з грудня 2017 року по лютий 2018 року в розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; з грудня 2016 року по листопад 2017 року у розмірі, визначеному в додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: класна кваліфікація «майстер» - 11 відсотків посадового окладу.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2013 - 2014 роки в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію: з грудня 2013 року по серпень 2014 року в розмірі, визначеному в додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби у розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 з урахуванням виплачених сум винагороду за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 06.08.2014, у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, в частині задоволених позовних вимог щодо ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , його оскаржила Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка вважає, що рішення суду першої інстанції, прийняте за неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, правові висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, а тому підлягає скасуванню. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що на день виключення зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення позивача та на день закінчення військової служби, спору між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо виплачених сум не було. 
Зазначає, що цей позов заявлено поза межами місячного строку, підлягає залишенню без розгляду. 
Щодо виплати допомоги на оздоровлення без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 судом першої інстанції не враховано, що згідно з п. 8 Інструкції № 73 від 02.02.2016 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Судом не враховано, що пунктом 9 Інструкції №73 передбачено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби має право зменшувати розміри винагороди. Таким чином, винагорода немає фіксованого розміру та залежить від видатків на грошове забезпечення, а підпунктом 2 пункту 2 Інструкції передбачено лише граничний розмір такої винагороди. Отже, позовні вимоги щодо не включення до складу місячного грошового забезпечення як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті одноразових виплат щомісячної додаткової грошової винагороди визначеної Постановою №889 не підлягає задоволенню. 
Щодо виплати надбавки за кваліфікацію в розмірі 50 % від законодавчо встановленого розміру, апелянт зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до Постанови № 1294 позивачу нараховувалась та виплачувалась надбавка за кваліфікацію, що становить 4 %, 5,5 % посадового окладу позивача відповідно. 

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відносно вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу з часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби в розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням рішення суду не оскаржене, тому за правилами статті 308 КАС України відсутні підстави для перегляду цього рішення у наведеній частині. 

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 13.07.2020 № 333-ос підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пп. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 (військова частина НОМЕР_3 )) від 18.08.2020 № 234-ОС виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення з 18.08.2020.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, діяльність ІНФОРМАЦІЯ_11 (військова частина НОМЕР_3 ) припинена.
Правонаступником є ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ).
Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 суд встановив:
- ІНФОРМАЦІЯ_12 (військова частина НОМЕР_3 ) у період з липня 2008 року по липень 2011 року, з січня 2015 року по листопад 2016 року, з грудня 2017 року по лютий 2018 року (кваліфікація « 1-й клас»), з грудня 2016 року по листопад 2017 року (кваліфікація «майстер») виплачено позивачці надбавку за кваліфікацію у розмірі 50 % встановленого Постановою № 1294 розміру (1 клас 8 відсотків посадового окладу, клас «майстер» - 11 відсотків посадового окладу);
- ІНФОРМАЦІЯ_13 (військова частина НОМЕР_2 ) у період з грудня 2013 року по серпень 2014 року (кваліфікація 1-й клас) виплачено позивачці надбавку за кваліфікацію у розмірі 50 % встановленого Постановою № 1294 розміру;
- у липні 2009 року ІНФОРМАЦІЯ_12 (військова частина НОМЕР_3 ) виплачено позивачці винагороду за тривалість безперервної 15-річної календарної військової служби у розмірі 600,00 грн;
- у серпні 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_13 (військова частина НОМЕР_2 ) виплачено позивачці винагороду за тривалість безперервної 20-річної календарної військової служби у розмірі 986,25 грн;
- у червні 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_12 (військова частина НОМЕР_3 ) виплачено позивачці матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 7871,10 грн;
- у вересні 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_12 (військова частина НОМЕР_3 ) виплачено позивачці матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 7888,35 грн.

Вважаючи дії та бездіяльність відповідачів протиправними, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 29 червня 2008 р. у відповідача існував обов`язок щодо виплати позивачеві надбавки за кваліфікацію у розмірі установленому у додатках 25-28 до Постанови № 1294 та підпунктів 3.13.1 пункту 3.13, 3.17.1 - 3.17.7 пункту 3.17 розділу ІІІ Інструкції № 425, а не у розмірі 50 відсотків від установленого розміру у Додатках до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07 листопада 2007 року, однак відповідач всупереч вищезазначеним нормам права виплату позивачеві надбавки за кваліфікацію здійснював у розмірі 50 % від розміру установленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року, що свідчить про протиправність його дій у відповідній частині, а тому вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. 
Аналогічно до надбавки за кваліфікацію виплата винагороди за тривалість безперервної військової служби упорядкована Інструкцією № 425, згідно з підпунктом 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ якої військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах:
- за 15 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 1 посадовий оклад та оклад за військовим званням;
- за 20 років безперервної календарної військової служби - у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням.
Крім того суд вважав, що щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та повинна бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення, а тому необхідно зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок грошової допомоги на оздоровлення з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889. 
Також суд вважав безпідставними доводи відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду з цим позовом, оскільки у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою, третьою, четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 

Щодо позовних вимог позивача в частині виплати допомоги на оздоровлення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 суд зазначає таке. 

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” (далі – Постанова № 899), встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення. 

Як передбачено пунктом 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. 

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (далі – Інструкція № 425). 
Так, п.п.3.7.1 п.3.7 Інструкції № 425 встановлено, що військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 

Із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивачки встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 виплачено їй матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 7871,10 грн у червні 2016 року та 7888,35 грн у вересні 2017 року.
Як видно з особистих карток грошового забезпечення позивачки та не заперечується відповідачем, до складу грошового забезпечення, з якого позивачці здійснено обчислення допомоги на оздоровлення у червні 2016 року та вересні 2017 року не включено до складу місячного грошового забезпечення щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 889.

Як на підставу для неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого проводилися нарахування позивачеві допомоги на оздоровлення відповідач посилаються на положення Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 02.02.2016 № 73, відповідно до п. 8 якої винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. 

Разом з тим, згідно з п. 2 Інструкції № 73, виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. 
Відповідно до п.8 Інструкції № 73, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. 

При цьому, застосовуючи вказану Інструкцію як спеціальний нормативно- правовий акт, що визначає структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті позивачу допомоги на оздоровлення та підйомної допомоги, суд першої інстанції вірно врахував пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу. 

Варто зауважити, що частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем. 
Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення необхідно застосовувати Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону. 

10.11.2021 Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. 
Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторює, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17). 

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та повинна бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення та підйомна допомога, з огляду на що суд першої інстанції правильно вважав, що вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 

Щодо позовної вимоги в частині перерахунку та виплати відповідачем надбавки за кваліфікацію у меншому ніж законодавчо визначено розмірі, колегія суддів зазначає таке. 

07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за  № 1294 від (набрала чинності з 01.01.2008, далі – Постанова № 1294), якою затверджено, зокрема, додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25 - 28 до цієї постанови, у тому числі надбавка за кваліфікацію та винагорода за бойове чергування. 
Згідно з пунктом 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). 
Пунктом 11 Постанови № 1294 надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу. 

Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу. 

Разом з тим, у пункті 7 Постанови № 1294 зазначено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25 - 28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети. 
Отож, до моменту упорядкування переліку, розмірів та порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру. 

Як встановлено судом, позивачці ІНФОРМАЦІЯ_12 (військова частина НОМЕР_3 ) у період з липня 2008 року по липень 2011 року, з січня 2015 року по листопад 2016 року, з грудня 2017 року по лютий 2018 року (кваліфікація 1-й клас), з грудня 2016 року по листопад 2017 року (кваліфікація «майстер») та ІНФОРМАЦІЯ_13 (військова частина НОМЕР_2 ) у період з грудня 2013 року по серпень 2014 року (кваліфікація 1-й клас) виплачено надбавку за кваліфікацію у розмірі 50 % встановленого розміру Постановою № 1294 (1 клас 8 відсотків посадового окладу, клас «майстер» - 11 % посадового окладу).

ІНФОРМАЦІЯ_5 , як на правомірність своїх дій в частині виплати позивачці надбавки за кваліфікацію у розмірі 50 % від встановленого Постановою № 1294 розміру посилається на те, що щорічно Адміністрацією ДПС України на підставі Закону України «Про Державний бюджет України» та інших законів видавалися накази та розпорядження, яким було встановлено виплату додаткових видів грошового забезпечення здійснювати у розмірах, які виплачувалися позивачці.

На противагу цьому позивач вважає, що у спірний період надбавка за кваліфікацію повинна була виплачуватися йому у розмірі 8 % посадового окладу за 1-ий клас та у розмірі 11 відсотків посадового окладу за клас “Майстер”, оскільки Інструкцією № 425 упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців. 

Надаючи правову оцінку наведеним доводам сторін, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що до моменту упорядкування переліку, розмірів і порядку виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, такі виплати провадяться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 % установленого розміру відповідно до пункту 7 Постанови № 1294. 

Підпунктом 3.13.1 пункту 3.13 розділу III Інструкції № 425 унормовано, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу. 

Отже, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України (набрала чинності 29.06.2008), упорядковано додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25 - 28 до Постанови № 1294. 
Наведене дає підстави вважати, що з 29.06.2008 - дати набрання законної сили Інструкції № 425 виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25 - 28 до Постанови № 1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію, виплачується у розмірах, встановлених Інструкцією № 425. 

Таке правове регулювання відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 808/8403/13-а, а тому суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України правильно враховував вказаний висновок при вирішенні цієї справи. 

Отже, з 29.06.2008 у відповідача існував обов`язок щодо виплати позивачеві надбавки за кваліфікацію у розмірі, установленому у додатках 25  -28 до Постанови № 1294 та пп.3.13.1 п.3.13 р. III Інструкції № 425, а не як помилково вважає апелянт, у розмірі 50 % від установленого розміру у Додатках до Постанови № 1294. 
Тобто, відповідач всупереч зазначеним вище нормам права виплату позивачу надбавки за кваліфікацію здійснював у розмірі 50 % від розміру установленого Постановою №1294, що свідчить про протиправність його дій у відповідній частині. 

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке. 

Предметом позову у цій справі є неналежна виплата позивачу додаткових та одноразових видів грошового забезпечення. Тобто, спір стосується оплати праці, а оскільки позивач є військовослужбовцем, то грошового забезпечення. 

Згідно з статтею 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. 

У рішенні Конституційного Суду України у справі від 15.10.2013 за № 9-рп/2013 (справа № 1-13/2013) суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. 

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. 

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №818/1106/16, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом. 

Стосовно покликання апелянта на протилежну судову практику Верховного Суду, то колегія суддів такі доводи відхиляє, оскільки, виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду України, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Верховного Суду України. Окрім того, суд застосовує релевантну практику Верховного Суду. 

Також колегія суддів керується позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/1094/17, згідно якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. 

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року в адміністративній справі № 380/13585/21 – без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин