Справа № 466/7277/21                                Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є. 
Провадження № 22-ц/811/2440/22                 Доповідач в 2 інстанції: Бойко С.М. 
Категорія: 58

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 лютого 2023 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Матяш С.І.,
з участю: позивача  ОСОБА_1 , 
його представника – ОСОБА_2 , представника
відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
09.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та уточнень (а.с.45-48, 188 т.1), просив стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 326000 грн., зобов`язати відповідачів спростувати подану ними інформацію в тих же джерелах, де вона була опублікована, а саме: в телеграм каналі «Утос как он есть» (нова назва: «УТОС как он есть. Война, фронт, помощь», ідентифікатор групи: 1445032432); в facebook групах: «утос», ідентифікатор: 1854075807945332; «таланти в утос», «життя на осліп», «незряча каста України», принести йому вибачення та видалити інформацію, котра міститься в додатках, з вище зазначених каналів.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.08.2021 року на телеграм каналі «Утос как он єсть» (публічне посилання на приєднання: https://t.me/joinchat/ViFx8GfFLCBOJFcT), під адмініструванням відповідача ОСОБА_5 , близько 16 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_3 опублікував голосове повідомлення наступного змісту: «Доброго дня групо! Звертаюся до ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , не могли б ви в групі розказати про те, як ви справляли в 2020 році ОСОБА_10 , коли ви напилися до чортиків і почали мірятися своїм хазяйством з одним чудаком з нашого підприємства, і коли в того чудака оказалося, як то кажуть, воно від вашого хазяйства краще, як ОСОБА_11 впала в істерику. От розкажіть про те, а що ви всяку дурню викладаєте! Це було би краще, і всі би почули, а може би і розміри сказали. Всього вам найкращого, чекаємо вашої, як то кажуть докладної».
В подальшому, у вказаній групі, за участі відповідачів, відбувалось обговорення зазначеної інформації, що супроводжувалось цькуванням, образами та непристойними висловлюваннями на адресу позивача.
08.08.2021 року відповідач ОСОБА_5 переробив файл з виступом відповідача ОСОБА_3 і розмістив спочатку у своїй групі «утос», яку він також адмініструє, а згодом, все було опубліковано в групах «таланти в утос», «життя на осліп» та «незряча каста України», а також ще для 91 учасника, коментуючи і закликаючи користувачів публікувати вказану інформацію і в львівських групах, обласної адміністрації, тощо.
За твердженням позивача,  факти, про які описували відповідачі, зокрема святкування ним 13 грудня 2020 року ОСОБА_10 , є недостовірною інформацією й такою, що не відповідає дійсності, оскільки не підтверджується жодними доказами.
Позивач зазначає, що він є публічною особою, директором підприємства, адвокатом, членом правової комісії Українського товариства сліпих, тому поширення про нього у такий спосіб серед учасників групи на телеграм каналі та у facebook неправдивої інформації із непристойними та образливими висловлюваннями, принижує його честь і гідність та ділову репутацію, завдало моральної шкоди, яку він оцінює у 326000 грн., оскільки він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, не може повноцінно займатися професійною діяльністю, до того ж різноманітні публікації продовжуються й надалі.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_12 у користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10600 грн.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_12 , просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На переконання апелянта, суд не дав належної правової оцінки його доводам та доказам, поданим на підтвердження заявлених вимог, а також допустив ще інші процесуальні порушення, що, загалом, призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення спору.
Вказує, що суд взяв до уваги відзив відповідача ОСОБА_13 , не врахувавши, що такий було подано з порушенням вимог ЦПК України.
Апелянт не погоджується з висновками суду і звертає увагу, що поширена інформація стосується конкретних подій, конкретної особи позивача та подається як встановлений факт, тобто діяння відповідачів мають ознаки публічного поширення недостовірної інформації.
Наголошує, що це були не прості розмови, а, власне, поширення інформації, до того ж, у двох соціальних мережах, як в telegram групі, де було більше ніж 170 осіб, а також у facebook, з кількістю понад 1600 учасників. 
Апелянт зазначає, що судом не були взяті до уваги певні факти, які підтверджують поширення недостовірної інформації, а саме файл 2_5224180421062823734.ogg та файл 2_5224180421062823823.ogg.
Також звертає увагу на непристойну форму висловлювань.
Не погоджується апелянт й з висновками суду щодо характеристики поширюваної інформації, як оціночних суджень.
Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги ідентифікатори осіб, вказавши, що надані файли з аудіо-записами та фотографіями на компакт-дисках не відповідають вимогам електронних доказів.
Не погоджується апелянт із встановленими судом витратами на правову допомогу і вважає їх незаконними.
В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 
При спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь – особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною.
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч.ч.4, 7 ст.277 ЦК). 
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). 
Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (порушення норм моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)  поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)  поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)  поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє  особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Згідно з положеннями  ст.277 ЦК України, обов`язок  довести, що інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
За змістом статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.
Так, зокрема, частиною першою статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.
При цьому, нормою цієї статті Закону передбачено, що якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
Отже, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням, а якщо в поширеній інформації містяться оціночні судження, то необхідно перевірити, в якій формі висловлено суб`єктивну думку поширювача.
Судом встановлено, що оспорювана позивачем інформація була поширена відповідачами у соціальних мережах facebook та телеграм каналі серед користувачів, а відтак, позивачем доведено факт поширення відповідачами інформації, тобто доведення інформації до відома більше, ніж одній особі.
Поширена відповідачами інформація є негативною для позивача, оскільки принижує його честь та гідність, однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, вона містить оціночні судження, а саме: критику, оцінку дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано наведені вище вимоги Закону й те, що суб`єктивну думку відповідачами висловлено в непристойній формі, що принижує гідність, честь та ділову репутацію позивача, який є директором Підприємства об`єднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» (скорочена назва – ПОГ «Львівське УВП УТОС»), займається адвокатською діяльністю, є особою з інвалідністю першої групи по зору з дитинства, і, за наявності для того визначених законом підстав, неправильно відмовлено у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди.
З огляду на викладене й характер поширюваної інформації, висловлення її в непристойній формі, а також те, що поширювачі бажали максимального розголосу такої інформації, вказуючи прізвище позивача, його ім`я та по батькові, посаду тощо, колегія суддів доходить висновку про покладення на відповідачів обов`язку відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду, шляхом стягнення з кожного з них у користь позивача по 2000 гривень.
Окрім того, необхідно зазначити, що бажання відповідача ОСОБА_3 , який, власне, і був ініціатором поширення оспорюваної інформації і в якого з позивачем існують неприязні відносини у зв`язку із звільненням відповідача з роботи, яке в подальшому, оскаржувалось до суду, досягти максимального розголосу та обговорення поширеної ним інформації про позивача, до якого він звертається в групі: « ОСОБА_9 », спростовує його твердження про відсутність в поширюваних висловлюваннях ідентифікуючих ознак про позивача, оскільки, загалом, зі змісту інформації можна дійти висновку про особу, якої вона стосується, тому доводи відповідачів в цій частині є безпідставними.
В іншій частині, правових підстав для задоволення позовних вимог немає.
З наведених вище мотивів оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі по 2000 гривень з кожного.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 лютого 2023 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко 

Судді:                                                  С.М. Копняк 

                                                А.В. Ніткевич