Ухвала
16 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 569/261/19
провадження № 61-1974ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року АТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є ОСОБА_2 , звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 600,69 доларів США.                  
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня
2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/69232 від 12 січня
2008 року у розмірі 11 600,69 доларів США, яка складається з поточної заборгованості за кредитом у розмірі 7 306,45 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 4 294,24 доларів США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/53-05/69232 від 12 січня 2008 року у розмірі
7 664,90 доларів США, що складається з: 4 744,70 доларів США - заборгованість за кредитом та 2 920,20 доларів США - заборгованість за відсотками.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
У касаційній скарзі, поданій 09 лютого 2023 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області                                 від 22 червня 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду                                  від 27 грудня 2022 року, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції було отримано лише 26 січня 2023 року, що підтверджується копієюконверту Рівненського апеляційного суду та відомостями АТ «Укрпошта». 
Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, 
яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята      статті 19 ЦПК України).
Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що 
у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі складає 11 600,69 доларів США, що не перевищує станом на момент подання касаційної скарги двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).
Згідно з положеннями частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
Ураховуючи наведене, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявниця узагальнено посилається на те, що справа становить значний суспільний інтерес, а також на те, що справа має для неї виняткове значення.
Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, питання, які вирішувалися на стадії апеляційного перегляду справи, часткове задоволення позову, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницею твердження не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .
Незгода заявниці із стягненням заборгованості за кредитним договором на користь кредитора не є безумовним підтвердженням значного суспільного інтересу та винятковості зазначеної справи для відповідачки.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою  статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2022 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2022 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                       Є. В. Синельников
 
           С. Ф. Хопта
 
           В. В. Шиповича