УХВАЛА

13 березня 2023 року 
м. Київ

справа №640/17351/19
адміністративне провадження № К/9901/40090/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Мартинюк Н.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, треті особи: ОСОБА_2 , Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України про визнання протиправним та скасування рішення.
I. УСТАНОВИВ
1. Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі №640/17351/19 - без змін.
2. Ухвалами Верховного Суду від 27 жовтня, 03 листопада, 01 грудня, 14 грудня, 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від              05 жовтня 2022 року та постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року.
3. Ухвалами Верховного Суду від 03 листопада, 14 грудня та 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Верховного Суду від            06 жовтня 2022 року.
4. Ухвалами Верховного Суду від 01 грудня та 29 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/17351/19.
5. Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року у справі № 640/17351/19. Такі заяви ОСОБА_1 залишено без розгляду.
6. Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 06 лютого 2023 року, 09 лютого 2023 року та 15 лютого 2023 року у справі №640/17351/19. Такі заяви залишено без розгляду.
7. Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року повернуто заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19 без розгляду.
8. 01 березня 2023 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про роз`яснення «умовиводу пункту 50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року з урахуванням ухвали від 20 лютого 2023 року». Вказував на те, що вірогідно запропонований колегією суддів Касаційного адміністративного суду Білак М.В., Губською О.А., Мартинюк Н.М. спосіб захисту прав у вигляді/формі вчинення позову про визнання протиправним та скасування рішення КДКА м. Києва № 151 від 09 липня 2019 року, яким він був позбавлений права на заняття адвокатською діяльністю, лише шляхом оскарження рішення ВКДКА про залишення без змін рішення КДКА, не передбачений законами України і не є процесуальним. Судові рішення у справі впливають на його права, перешкоджають доступу до правосуддя та розгляду позовної заяви від 09 вересня 2019 року, а також залишили законних власників нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 без належної професійної правової (правничої) допомоги. Просив, не торкаючись правової природи умовиводів постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, які руйнують систему правосуддя, заперечують принципи і дію норм Конституції, та посягають на основи державності України, роз`яснити 13 питань, пов`язаних з пунктом 50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, зокрема, що стосуються процедури оскарження спірного рішення КДКА, подальші дії, які повинен вчинити позивач після розгляду судом його позовної заяви, яким чином, керуючись висновком постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року можливо оскаржити до суду рішення КДКА, яким чином слід викласти позовні вимоги для можливості отримати захист прав, як слід розуміти висновок суду про неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини четвертої статті 122 КАС України попри скористання можливістю вирішення спору у досудовому порядку, з яких правових підстав така процедура оскарження спірного рішення КДКА застосовується лише у справах № 640/3026/19 та №640/17351/19.
9. 06 березня 2023 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про роз`яснення «умовиводу пункту 48 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року з урахуванням ухвали від 20 лютого 2023 року». Вказував на те, що «умовивід у формі тверджень/висновків пунктів 45-50 постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року» вчиняє перешкоди у доступі до правосуддя, зокрема, позбавляє права подання скарги на рішення судів у справі № 640/17351/19 до Європейського Суду з прав людини, звернення до якого можливе лише у разі вичерпання особою національних засобів захисту своїх прав. Зазначав про те, що Верховний Суд не розглянув та не вирішив у постанові від 06 жовтня 2022 року питання предмету касаційного провадження, з урахуванням того, що суддя Окружного адміністративного суду міста Києва не розглянув та не надав оцінки доводам/аргументам заяви/пояснення від 28 травня 2021 року.
10. Також позивач вказував на незрозумілість юридико-правового змісту умовиводу пункту 48 постанови, з якого слідує, на його переконання, що колегією суддів заперечуються або строки звернення до адміністративного суду, або сама можливість звернення до суду, або взагалі мається на увазі щось інше. Відповідно просив викласти більш повно та зрозуміло як слід розуміти зміст «умовиводу цього пункту постанови».
11. 08 березня 2023 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, ухвал Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року та від 01 грудня 2022 року, в якій просив роз`яснити з яких правових підстав колегія суддів при винесенні постанови від 06 жовтня 2022 року, відступаючи від юридично неспроможного блоку умовиводів/тверджень постанови Верховного суду від 31 січня 2020 року у справі № 640/3026/19, яка містить антиконституційні умовиводи, які руйнують систему правосуддя, заперечують принципи і дію норм Конституції та посягають на основи державності України, не врахувала правозастосовчу практику судів України, застосовну на доктрині права та нормах статті 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 122 КАС України, статті 124 Конституції України; якими є зазначені в ухвалі від 27 жовтня 2022 року «подальші мотиви» із яких колегія суддів при винесенні постанови від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19 ігнорувала та безпідставно відкинула правозастосовчу практику судів України, а, як було зазначено в ухвалі від 01 грудня 2022 року «було взято до уваги практику Верховного Суду, зазначену у постанові від 31 січня 2020 року у справі №640/3026/19 (пункт 32 постанови)». Вказував на те, що колегії суддів у справах № 640/3026/19 та №640/17351/19 відступили від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №0740/807/18.
12. Положенням частини першої статті 45 КАС України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним (частина друга вказаної статті).
13.  ОСОБА_1 в черговий раз звернувся з заявами про роз`яснення судового рішення, а саме пунктів 48, 50 та правових підстав ухвалення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року, в яких вказував на незрозумілість підстав такого рішення, що на переконання позивача, впливає на його права, перешкоджає доступу до правосуддя та залишило законних власників нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 без належної професійної правової (правничої) допомоги. 
14. У той же час в ухвалах від 03 листопада, 01 грудня, 14 грудня, 29 грудня 2022 року, 02 лютого та 20 лютого 2023 року колегією суддів вже було надано оцінку його неодноразовим заявам про роз`яснення судового рішення, за результатами розгляду яких відмовлено у їх задоволенні, а пізніше залишено без розгляду у зв`язку зі зловживанням процесуальними правами. 
15. Підстави звернення позивача з заявами 01 березня, 06 березня та 08 березня 2023 року фактично є такими ж, яким надавалась оцінка колегією суддів раніше.
16. Посилання позивача на те, що колегії суддів у справах № 640/3026/19 та № 640/17351/19 мали би бути у претензії як одна до одної, так і кожна до себе, що при внесенні юридично неспроможних блоків постанов Верховного Суду без дотримання норм частини першої статті 346 КАС України відступили від висновків Верховного Суду у справі №0740/807/18, є помилковим. У справі №0740/807/18 Верховний Суд не надавав оцінку питанню строку звернення до суду та керувався нормами статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка визначає повноваження ВКДКА та його право прийняти рішення за наслідками розгляду скарги на рішення регіональної КДКА з урахуванням стадії дисциплінарного провадження, а не статтею 42 цього Закону (оскарження рішення у дисциплінарній справі).
17. Верховний Суд зауважує про те, що учасник судового процесу має користуватися процесуальними правами саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо ж такий учасник здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, то він виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним.
18. Системне тлумачення положень статті 254 КАС України дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Утім, постанова Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року є зрозумілою, її резолютивна частина містить чіткі висновки щодо результату розгляду касаційної скарги, та не містить положень, які допускають її неоднозначне розуміння.
19. У заявах про роз`яснення деяких пунктів постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року позивач посилався на пункт 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7, відповідно до якого в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення судових рішень, які не підлягають примусовому виконанню, певним строком не обмежено.
20. Також позивач вказував на те, що закон не містить ніяких вказівок/застережень/заборон для роз`яснення судового рішення.
21. Проте особиста незгода учасника справи з прийнятим рішенням не може бути підставою для роз`яснення такого рішення. Механізм, визначений статтею 254 КАС України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. Прохання позивача роз`яснити пункти постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та визначення, застосовані у ній, свідчать про незгоду з мотивацією судового рішення. Проте у разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть це судове рішення оскаржити, якщо таке право надане КАС України. 
22. Відсутність у статті 254 КАС України вказівок/застережень щодо роз`яснення судового рішення не надає стороні право звернення з численними та повторюваними заявами про роз`яснення судових рішень. Також і посилання на постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 не надає такого права стороні.  
23. Перевіривши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвал Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні заяви Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та від 01 грудня 2022 року про відмову у задоволенні заяв Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року (пункт 46 постанови), колегія суддів зазначає про те, що оскільки такі ухвали прийняті з процесуальних питань та не відноситься до судових рішень, якими спір вирішено по суті, а отже не є такими, що підлягають виконанню, ці судові рішення не підлягають роз`ясненню.
24. На це також неодноразово зверталась увага позивача, проте він продовжує надсилати заяви про роз`яснення судових рішень, демонструючи при цьому незгоду з мотивувальною та резолютивною частинами судового рішення, висновками за результатами розгляду його касаційної скарги, мотивами відхилення аргументів, викладених у касаційній скарзі, мотивами відмови у задоволенні неодноразових заяв позивача.
25. Наведені у заявах мотиви є безпідставними та свідчить про зловживання позивачем наданими законом процесуальними правами, як і кількість поданих ним заяв.
26. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 45 КАС України).
27. Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року, 04 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 12 січня 2023 року, 17 січня 2023 року, 18 січня 2023 року та 19 січня 2023 року у справі № 640/17351/19 та залишено їх без розгляду.
28. Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 06 лютого 2023 року, 09 лютого 2023 року та 15 лютого 2023 року у справі №640/17351/19. Такі заяви залишено без розгляду.
29. Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року повернуто заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року та про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19 без розгляду.
30. У той же час позивач у заявах від 01 березня, 06 березня та 08 березня 2023 року просив роз`яснити судове рішення (зокрема, пункти 48 та 50) з урахуванням ухвали від 20 лютого 2023 року, ухвали Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року та 01 грудня 2022 року, вказуючи на припинення обструкції, попри постановлені у справі ухвали.
31. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 45 КАС України).
32. Подані позивачем заяви є безпідставними та свідчать про зловживання наданими законом процесуальними правами.
33. Частиною третьою статті 45 КАС України передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. 
34. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяв позивача без розгляду.
Керуючись статтями 2, 44, 45, 248, 327 КАС України, Верховний Суд, 
У Х В А Л И В:
Визнати зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяв від 01 березня 2023 року, 06 березня 2023 року та 08 березня 2023 року у справі №640/17351/19.
Заяви ОСОБА_1 від 01 березня 2023 року, 06 березня 2023 року та 08 березня 2023 року у справі № 640/17351/19 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена. 

Судді                                                                                                                      М.В. Білак 

О.А. Губська 

Н.М. Мартинюк