КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
28 лютого 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
в с т а н о в и л а :
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 30 жовтня 2022 року, об 11.00 годині, за адресою: м. Київ, просп. Повітрофлотський, 43, не виконував неодноразове розпорядження, вимогу працівників поліції про припинення правопорушення, висловлювався в грубій формі нецензурною лайкою, поводив себе зухвало, нахабно, не надавав документи, які засвідчують його особу, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.   
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 вважає, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Так, суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та безпідставно залишив без задоволення клопотання про закриття провадження у справі, не навівши у постанові мотивів відхилення клопотання. 
З оскаржуваної постанови убачається, що суд дослідив лише протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис події.
Апелянт зазначає, що обов`язок доказування по такій категорії справ покладений на поліцейських, однак, в даному випадку, підтвердженням вини є тільки неналежно оформлений протокол, в якому не правильно зазначений склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, не встановлено суспільно-небезпечних наслідків. Таким чином, у разі відсутності одного із елементів складу правопорушення, вважається відсутній склад адміністративного правопорушення повністю.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що законна вимога працівника поліції полягала в пред`явленні водієм документів. 
Невиконання водієм такої вимоги, тобто порушення вимог п. 2.4 ПДР України, слід розцінювати, як керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія,  є вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Доказів агресивної та зухвалої поведінки ОСОБА_1 щодо працівників поліції, які би могли свідчити про наявність в діях правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на думку апелянта, не надано. Рапорт працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не є достатнім та переконливим доказом винності особи без інших доказів, а такі відсутні.
Будь-яких інших, належних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в тому числі, наявного відеозапису з нагрудної камери поліцейського відсутні. 
На наявному відеозапису не зафіксовано, те, що апелянт демонстрував поліцейському відсутність знаків, які б свідчили про порушення ним ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Також апелянт вказує, що поліцейський не повідомив його про те, що відносно нього відбувається розгляд справи та його вимоги надати докази по справі працівник поліції не виконав. 
Окрім цього, апелянт зазначає, що мав при собі всі необхідні документи, діставав їх при працівниках поліції, однак йому не повідомили підстави їх надання, то, за таких обставин, апелянт не вбачає порушень вимог ст. 185 КУпАП.
Судовий розгляд, на думку апелянта,  судом першої інстанції проведено формально, не отримано пояснень від поліцейського, який складав протокол, та не з`ясовано всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи, суд не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи та кваліфікації адміністративного правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2023 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписами з бодікамер 472341, 473813, 473808 .
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а докази, на які послався у постанові судді районного суду, є належними та допустимими, а також в своїй сукупності достатніми для підтвердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в смузі руху громадського транспорту. 
На привітання працівника поліції та прохання надати посвідчення водія, ОСОБА_1 почав кричати, висловлюватися нецензурною лайкою, вимагаючи надати докази того, що він допустив порушення вимог Правил дорожнього руху, та наполягав на тому, що він не порушував цих правил.  
В подальшому, на неодноразові вимоги працівників поліції надати документи, що посвідчують особу та документи на автомобіль, а також на прохання припинити висловлюватись у грубій формі нецензурною лайкою, ОСОБА_1 не реагував, а продовжував зухвало себе поводити.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 не надав документів, що посвідчують особу, навіть після зауваження поліцейської про те, що надання такого документу зумовлено, у тому числі, запровадженням у країні воєнного стану, а також після того, як на місце події прибув командир поліцейського патруля.
При цьому ОСОБА_1 спілкувався з поліцейськими виключно у зневажливій, образливій формі, висловлюючись нецензурною лайкою, а також допускав сексистські висловлювання щодо присутньої поліцейської.
Вимоги поліцейських при виконанні ними службових обов`язків до ОСОБА_1 надати документи ґрунтуються на положеннях п. 24 ст. 23 та п. 1 ч.  1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію», отже, є законними в сенсі ч. 1 ст. 185 КУпАП.
Слід зауважити, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях та в апеляційній скарзі не заперечує тієї обставини, що він не надав поліцейським документів, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху України, та визнав, що порушив вимоги п. 2.4 ПДР України.
При цьому апелянт вважає, що такі його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Проте, з такими доводами апелянта погодитись неможливо, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають обставинам справи.
Так, ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.
Як убачається, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 демонстрував поліцейським якісь документи, але не пред`явив їх для перевірки, тобто в таких діях дійсно є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Проте, дії ОСОБА_1 не обмежились тим, що він просто не надав поліцейським документів, передбачених п. 2.1 ПДР України.
Дії ОСОБА_1 полягали ще й у тому, що на неодноразові законні вимоги поліцейських при виконанні ними службових обов`язків, він не надав документів, що посвідчують особу, не припинив висловлювання нецензурною лайкою та протягом тривалого часу продовжував зухвалу поведінку.
Такі дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, отже, висновок, викладений у постанові судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення є правильним та таким, що ґрунтується на фактичних обставинах справи і відповідає вимогам закону.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність його винуватості та відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про те, що на наявному відеозапису не зафіксовано, те, що апелянт демонстрував поліцейському відсутність знаків, які б свідчили про порушення ним ч. 3 ст. 122 КУпАП є безпідставними, оскільки вказані обставини зафіксовані на відеозаписі в боді камери поліцейського, проте вказана обставина не спростовує висновків, викладених у постанові судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у злісній непокорі законному розпорядженні або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неповноту, односторонність та необ`єктивність судового розгляду.
Так, суддя районного суду розглянув справу щодо ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, з`ясувавши всі обставини справи.
Посилання апелянта на те, що суддя не задовольнив його клопотання про закриття провадження у справі є неспроможним, оскільки у судді районного суду не було підстав для ухвалення рішення про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.
Постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року про визнання   ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, в цілому, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
При цьому, суддя районного суду, пославшись у постанові на вимоги ст. ст. 33, 34, 35 КУпАП, які застосовуються при накладенні адміністративного стягнення, та водночас на вимоги ст. 22 КУпАП, якою передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, ухвалив рішення про застосування вимог ст. 22 КУпАП.
Звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП суддя районного суду вмотивував тим, що діями ОСОБА_1 не спричинено будь-якої значної шкоди суспільним або держаним інтересам, а також правам та свободам громадян.
Суддя апеляційного суду не може погодитись з таким твердженням,  враховуючи зміст відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксована зухвала та агресивна поведінка ОСОБА_1 , та враховуючи, що злісна непокора законним вимогам поліцейських при виконанні ними службових обов`язків, була вчинена в період дії воєнного стану.
Проте, це зауваження, з огляду на вимоги ст. 294 КУпАП щодо повноважень судді апеляційного суду та меж апеляційного розгляду, не може бути підставою для зміни чи скасування постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року щодо  ОСОБА_1 .
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
 
п о с т а н о в и в: 
 
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року про визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1   - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                        В.В. Ковальська

[1]Справа №760/16268/22
Провадження № 33/824/1151/2023  КУпАП: ст. 185
Головуючий у першій інстанції Сергієнко Г.Л.   
Доповідач Ковальська В.В.