П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/8533/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.   
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
06 березня 2023 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нетішинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Нетішинської міської ради, в якому просив:

1.1. Визнати протиправним та скасувати рішення Нетішинської міської ради від 27.05.2022 №23/1439 "Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)".

1.2. Зобов`язати Нетішинську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність орієнтовною площею 0,0500 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4. Апелянт зазначив, що вказана відповідачем у оскаржуваному рішенні причина відмови, яка формально й відповідає ч. 7 ст. 118 ЗК України, але є припущенним відповідача, оскільки не відповідає дійсності та має бути підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки потребує спеціальних знань у галузі геодезії та землеустрою.

5. Належним захистом судом його порушеного права буде зобов`язання органу місцевого самоврядування видати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

6. Також апелянтом зазначено, що якщо землевпорядна організація допустить помилки при розробці проекту землеустрою або порушить норми або стандарти щодо розташування ділянки, то Нетішинська міська рада не погодить проект землеустрою. 

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернувся до Нетішинської міської ради з заявою від 30.12.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,07 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

8. Згідно витягу з протоколу засідання постійної комісії Нетішинської міської ради VIII скликання з питань містобудування, архітектури, будівництва, благоустрою, земельних відносин та екології від 04.02.2022 року № 14, начальник відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього природного середовища виконавчого комітету Нетішинської міської ради пояснила, що проектом рішення пропонується відмовити ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність орієнтовною площею 0,0700 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що розташування земельної ділянки не відповідає містобудівній документації «Внесення змін до генерального плану м.Нетішин Хмельницької області», затвердженої рішенням двадцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 23 грудня 2016 року № 22/1122, а саме: земельна ділянка потрапляє на запроектовану дорогу та ділянку зелені загального користування. Будівництво індивідуальних житлових будинків на зазначеній у зверненні ділянці не передбачено

9. За результатами розгляду заяви прийнято рішення дев`ятнадцятої сесії Нетішинської міської ради VIII скликання від 11.02.2022 №19/1352 «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яким було відмовлено позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що місце розташування земельної ділянки не відповідає містобудівній документації, а саме: земельна ділянка потрапляє на запроектовану дорогу та ділянку зелені загального користування. Будівництво індивідуальних житлових будинків на зазначеній у звернені ділянці не передбачено.

10. У подальшому позивач звернувся до Нетішинської міської ради з заявою від 14.02.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,05 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

11. Згідно витягу з протоколу засідання постійної комісії Нетішинської міської ради VIII скликання з питань містобудування, архітектури, будівництва, благоустрою, земельних відносин та екології від 24.05.2022 року № 16, начальник відділу земельних ресурсів та охорони навколишнього природного середовища виконавчого комітету Нетішинської міської ради нагадала, що громадянин ОСОБА_1 звертався щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але йому була відмова у зв`язку з тим, що по генеральному плану там запроєктовано дорогу і зелені насадження загального користування. Показала місце розташування земельної ділянки на графічному зображенні. Продовжила, що громадянин ОСОБА_1 звернувся вдруге, зменшив площу земельної ділянки на 0,0500 га, але містобудівна документація від цього не змінилася.

12. За результатами розгляду вказаної заяви прийнято рішення двадцять третьої сесії Нетішинської міської ради VIII скликання від 27.05.2022 року № 23/1439 «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яким було відмовлено позивачу у надані дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що місце розташування земельної ділянки не відповідає містобудівній документації «Внесення змін до генерального плану м.Нетішин Хмельницької області», затвердженої рішенням двадцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 23 грудня 2016 року № 22/1122, а саме: земельна ділянка потрапляє на запроектовану дорогу та зелені насадження загального користування. Будівництво індивідуальних житлових будинків на зазначеній у звернені ділянці не передбачено.

13. Відповідно до Генерального плану міста Нетішин Хмельницької області, затвердженого рішенням двадцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 23 грудня 2016 року № 22/1122, земельна ділянка,  з приводу якої позивачем подано заяву (позначено графічно), попадає на межі запроектованої дороги та зелені насадження загального користування.

14. Відповідно до Плану зонування території м. Нетішин М1:5000, затвердженого рішенням тридцять дев`ятої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 02 березня 2018 року № 39/2295, дана земельна ділянка попадає на межі запроектованої дороги та в зону перспективної блокованої забудови (позначено графічно).

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

15. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 3-6 цієї постанови.

16. Відповідач вказує, що земельна ділянка площею 0,0500 га, з приводу якої позивачем подано заяву, не відповідає містобудівній документації, а саме відповідно до Генерального плану міста Нетішин Хмельницької області, затвердженого рішенням двадцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 23 грудня 2016 року № 22/1122, відповідно до якого дана земельна ділянка попадає на межі запроектованої дороги та зелені насадження загального користування.

17. Також відповідно до Плану зонування території м. Нетішин М1:5000, затвердженого рішенням тридцять дев`ятої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 02 березня 2018 року № 39/2295, дана земельна ділянка попадає на межі запроектованої дороги та в зону перспективної блокованої забудови.

18. Таким чином,  позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з тим, що місце розташування земельної ділянки не відповідає містобудівній документації, а саме: земельна ділянка потрапляє на запроектовану дорогу та зелені насадження загального користування. Будівництво індивідуальних житлових будинків на зазначеній у звернені ділянці не передбачено.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

20. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

21. Згідно статей 2 та 3 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

22. Відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним із видів документів із землеустрою.

23. Частиною 2 статті 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

24. Статтею 38 Земельного кодексу України передбачено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

25. За приписами статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

26. Згідно статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

27. Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

28. Відповідно до частин 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

29. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

30. Згідно пункту г частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, в містах - не більше 0,10 гектара.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

31. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

32. Колегія суддів зазначає, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою. Нормами Земельного кодексу України чітко визначені підстави, за наявності яких заявнику може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Даний перелік є вичерпним. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

33. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування наведених судом норм права, викладеній у постановах від 08 вересня 2020 року у справі № 812/1450/17, від 02 липня 2020 року №825/2228/18, які суд враховує при вирішенні даного спору в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

34. Відповідно до абз.1 ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

35. Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №803/1244/16.

36. Відповідачем встановлено, що місце розташування земельної ділянки не відповідає містобудівній документації «Внесення змін до генерального плану м.Нетішин Хмельницької області», затвердженої рішенням двадцять другої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 23 грудня 2016 року № 22/1122, а саме: земельна ділянка потрапляє на запроектовану дорогу та зелені насадження загального користування.

37. Відповідач ставерджує, що відповідно до Плану зонування території м. Нетішин М1:5000, затвердженого рішенням тридцять дев`ятої сесії Нетішинської міської ради VII скликання від 02 березня 2018 року № 39/2295, дана земельна ділянка попадає на межі запроектованої дороги та в зону перспективної блокованої забудови.

38. Згідно із ст.18  Закону України "Про автомобільні дороги" складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об`єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

39. Відповідно до ч.4 ст.83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, крім інших, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

40. Отже, зазначена апелянтом земельна ділянка охоплюється підставами, визначеними ч. 7 ст. 118 ЗК України як обов`язковими для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

41. Таким чином, вказані обставини унеможливлюють висновок про відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

42. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що  відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки узгоджується з вимогами закону.

43. Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.  

44. Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

45.  Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

46. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

47. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

48. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

49. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

50. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

          
Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.