ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року 
м. Київ

cправа №  911/1609/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Погребняк В.Я.,  

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
Фізичної особи - підприємця Чіріча В.З.: не з`явився,
Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНС Транзит": не з`явився,
Компанії з обмеженою відповідальністю "Aliance Associates LTD"  не з`явився,
Компанії з обмеженою відповідальністю "Halworth Limited" Єрмоленко О.О.,
Компанії з обмеженою відповідальністю "Macroy Trading Limited" не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Чіріча Володимира Захаровича

на постанову  Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 (колегія суддів у складі: Грек Б.М. - головуючий, Гарник Л.Л., Поляков Б.М.)
та ухвалу  Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 про виправлення описок (колегія суддів у складі: Грек Б.М. - головуючий, Гарник Л.Л., Поляков Б.М.)
та ухвалу  Господарського суду Київської області від 01.02.2022 частині розгляду кредиторських вимог Компанії з обмеженою відповідальністю "Aliance Associates LTD" (Елайенс Есоушіейтс ЛТД), Компанії з обмеженою відповідальністю "Halworth Limited" (Холворт Лімітед), Компанії з обмеженою відповідальністю "Macroy Trading Limited" (суддя Наріжний С.Ю.)

у справі  №911/1609/21
за заявою  Фізичної особи-підприємця Чіріча Володимира Захаровича
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНС Транзит"
про  банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Рух справи 
1.          Фізична особа - підприємець Чіріч Володимир Захарович звернувся до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ГНС Транзит" (далі - Боржник).
2.          Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Боржника, введено процедуру розпорядження майном Боржника, визнано грошові вимоги кредитора - ФОП Чіріча В.З. до Боржника в сумі 2851800,00 грн. 
Стислий зміст заяв 
3.          30.07.2021 до господарського суду надійшли: заява Компанії з обмеженою відповідальністю "Aliance Associates LTD" від 28.07.2021 (далі - Заявник-1) про визнання грошових вимог до Боржника у сумі 7497702,37 грн (далі - Заява-1); заява Компанії з обмеженою відповідальністю "Halworth Limited" (далі - Заявник-2) від 28.07.2021 про визнання грошових вимог до Боржника у сумі 8957316,70 грн (далі - Заява-2); заява Компанії з обмеженою відповідальністю "Macroy Trading Limited" (далі - Заявник-3) про визнання грошових вимог до Боржника у сумі 445319,85 грн (далі - Заява-3).
4.          Заява-1 мотивована наявністю заборгованості зі сплати відсотків за користування позикою в період з 30.06.2016 до 16.08.2019 на підставі укладеного між Заявником-1 та Боржником договору позики від 03.06.2016 (далі - Договір-1) у розмірі 278662,84 доларів США, що еквівалентно 7497702,37 грн.
5.          Заява-2 мотивована наявністю заборгованості зі сплати відсотків за користування позикою в період з 19.07.2017 до 16.08.2019 на підставі укладеного між Заявником-2 та Боржником договору позики №1705-1601/IFL-BGNS від 16.05.2017 (далі - Договір-2) у розмірі 237082,71 євро, що еквівалентно 8957316,70 грн.
6.          Заява-3 мотивована наявністю заборгованості зі сплати відсотків за користування позикою в період з 22.03.2019 до 16.08.2019 на підставі укладеного між Заявником-3 та Боржником договору позики №1902-2001/IFL-BGNS від 25.02.2019 (далі - Договір-3) у розмірі 14014,23 євро, що еквівалентно 445391,85 грн. 
Стислий зміст ухвали суду першої інстанції, постанови та ухвали суду апеляційної інстанції
7.          Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.02.2022, зокрема, Заяву-1 задоволено частково, визнано грошові вимоги Заявника-1 до Боржника в сумах: 4540,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 7306246,27 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, у іншій частині вимоги відхилені (пункт 3 резолютивної частини ухвали); Заяву-2 задоволено частково, визнано грошові вимоги Заявника-2 у сумах: 4540,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 7442874,62 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, в іншій частині вимоги відхилені (пункт 5 резолютивної частини ухвали); Заяву-3 задоволено, визнано грошові вимоги Заявника-3 у сумах: 4540,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 445391,85 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів (пункт 6 резолютивної частини ухвали). 
8.           Ухвала мотивована тим, що за результатом здійсненого місцевим господарським судом розрахунку правильний розмір відсотків за загальний період користування Боржником позикою за Договором-1 становить 271547,10 доларів США, за Договором-2 становить 234189,64 євро, а наданий Заявником-3 розрахунок відсотків за користування позикою за Договором-3 є обґрунтованим та арифметично правильним. При цьому суд першої інстанції відхилив доводи розпорядника майна Боржника про відсутність у Заявника-1 і Заявника-2 права нараховувати проценти за користування позикою в спірні періоди та пропуск ними позовної давності. 
9.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 ухвалу суду першої інстанції змінено, зокрема, викладено пункт 3 резолютивної частини ухвали в новій редакції, згідно з якою Заяву-1 задоволено частково, визнано грошові вимоги Заявника-1 до Боржника в сумах: 4540,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 6331746,27 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, у іншій частині вимоги відхилено (пункт 3 резолютивної частини постанови); викладено пункт 5 резолютивної частини ухвали в новій редакції, згідно з якою Заяву-2 задоволено частково, визнано грошові вимоги Заявника-2 у сумах: 4540,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 5743138,62 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, у іншій частині вимоги відхилено (пункт 4 резолютивної частини постанови); пункт 6 резолютивної частини ухвали викладено в новій редакції, згідно з якою в задоволенні Заяви-3 відмовлено (пункт 5 резолютивної частини постанови). 
10.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 виправлено описки в зазначеній постанові суду апеляційної інстанції, ухвалено в пункті 3 резолютивної частини постанови замість "6331746,27 грн" вважати вірним "7344242,93 грн", в пункті 4 резолютивної частини постанови замість "5743138,62 грн" вважати вірним "7629348,18 грн", а в пункті 5 резолютивної частини постанови замість слів щодо відмови в задоволенні Заяви-3 вважати вірним задоволення Заяви-3 частково, визнання грошових вимог Заявника-3 у сумах: 4540,00 грн - 1 черга, 444971,70 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, відхилення вимог у іншій частині. 
11.          Постанова мотивована тим, що Заявник-1 помилково здійснив розрахунок відсотків окремо за кожен рік користування позикою без урахування сум фактичної заборгованості за кожним траншем на конкретний період. Водночас за розрахунком суду апеляційної інстанції арифметично вірними будуть суми: за Договором-1 - 727959,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2021 становить 7344242,93 грн; за Договром-2 - 240057,02 євро, що за курсом НБУ станом на 28.07.2021 становить 7629348,18; за Договором-3 - 14001,01 євро, що за курсом НБУ станом на 28.07.2021 становить 444971,70 грн.  
12.          Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована допущенням арифметичних описок у сумах задоволених вимог кредиторів, зазначених у резолютивній частині, що не відповідає мотивувальній частині постанови. 
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
13.          Фізична особа - підприємець Чіріч Володимир Захарович (далі - Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині задоволення Заяви-1, Заяви-2, Заяви-3, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вказаних заяв.
14.          Касаційна скарга мотивована наявністю підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
15.          Скаржник вважає, що суди не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування статті 74 Закону України "Про міжнародне приватне право", викладений у постанові від 12.01.2022 у справі №758/15517/15-ц, та щодо застосування статті 269 Господарського процесуального кодексу України, викладені в постановах від 16.12.2020 у справі №908/1908/19, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 13.01.2021 у справі №264/949/19, від 18.06.2020 у справі №909/965/16. 
16.          Скаржник зазначає, що при постановленні ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 про виправлення описок було порушено норми процесуального права, зокрема, приписи статей 234, 240, 284 Господарського процесуального кодексу України, застосовано вказані норми без врахування правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.01.2021 у справі №905/2135/19. 
17.          Також Скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 1, 13, 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у взаємозв`язку з положеннями Господарського процесуального кодексу України в частині належності та допустимості доказів у справі.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
18.          Заявник-2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
19.          Заявник-2 наголошує, що, звертаючись із Заявами-1, 2, 3, заявники надали суду першої інстанції необхідні докази на підтвердження своєї правоздатності, і наведене питання суд перевірив на етапі розгляду вказаних заяв. 
20.          Заявник-2 зазначає, що грошові вимоги його та Заявників-1, 3 ґрунтувалися не на договорі відступного від 13.08.2019, а на кредитних договорах, копії яких були подані разом із Заявами-1, 2, 3. Водночас договір про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.09.2019 наданий ним на виконання ухвали суду з урахуванням відповідного клопотання Скаржника.
21.          Заявник-2 вважає, що суд апеляційної інстанції оскаржуваною ухвалою виправив описки у сумах задоволених вимог кредиторів для приведення їх у відповідність мотивувальній частині постанови, керуючись статтями 234, 243 Господарського процесуального кодексу України. 
22.          Інші учасники справи у встановлений судом термін відзиви на касаційну скаргу не подали. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
23.          03.06.2016 між Заявником-1 (позикодавець) та ТОВ "Баришівська ГНС" (нове найменування - ТОВ "ГНС Транзит" (Боржник)) (позичальник) укладено Договір-1, за умовами якого (п. 1) позикодавець погодився на вимогу позичальника надати позичальнику, а позичальник погодився взяти від позикодавця строкову позику на загальну суму 1000000,00 доларів США у строки та на умовах цього договору. 
24.          16.05.2017 між Заявником-2 (позикодавець) та ТОВ "Баришівська ГНС" (нове найменування - ТОВ "ГНС Транзит" (Боржник)) (позичальник) укладено Договір-1, за умовами якого (п. 1) позикодавець погодився на вимогу позичальника надати позичальнику, а позичальник погодився взяти від позикодавця строкову позику на загальну суму 700000,00 євро у строки та на умовах цього договору.
25.          25.02.2019 між Заявником-3 (позикодавець) та ТОВ "Баришівська ГНС" (нове найменування - ТОВ "ГНС Транзит" (Боржник)) (позичальник) укладено Договір-3, за умовами якого (п. 1) позикодавець погодився на вимогу позичальника надати позичальнику, а позичальник погодився взяти від позикодавця строкову позику на загальну суму 500000,00 євро у строки та на умовах цього договору.
26.          Цільове використання зазначених позик - реалізація проекту з будівництва газонаповнювальної станції для перевалки та зберігання скрапленого газу "Баришівська ГНС" за адресою: Україна, Київська область, Баришівський район, смт Баришівка, вул. Торф`яна, буд. 40. 
27.          Якщо інше не буде погоджено сторонами у письмовій формі, позика може бути надана позикодавцем у декілька траншів. Транш надається позикодавцем шляхом перерахування грошової суми, зазначеної позичальником у відповідному запиті на надання позики, на рахунок позичальника на відповідну дату надання позики (п.п. 2, 5 Договорів-1, 2, 3).
28.          Згідно з пунктами 7 Договорів-1, 2, 3 позичальник зобов`язаний повернути позики, а також остаточно сплатити нараховані проценти, не пізніше, відповідно: 03.06.2017 за Договором-1, 16.05.2018 за Договором-2, 25.02.2021 за Договором-3. Дата повернення позики може бути змінена сторонами шляхом укладення відповідної додаткової угоди до цього договору.
29.          Якщо інше не буде погоджено сторонами у відповідній додатковій угоді, процентна ставка за позикою є фіксованою і становить, відповідно, 9,75% річних за Договором-1 і Договором-2, 8% річних за Договором-3. Проценти нараховуються на непогашену суму позики за методом "факт/факт". Якщо інше не визначено у додаткових угодах до цього договору, позичальник сплачує проценти, нараховані на основну суму позики, не пізніше дати, визначеної в п. 7 цього договору (включно) (п.п. 11, 12 Договорів-1, 2, 3).
30.          Згідно з пунктом 18 Договору-1 і пунктом 19 Договору-2 вони набирають чинності з моменту реєстрації у Національному Банку України та діють до повного виконання зобов`язань позичальником. Згідно з пунктом 19 Договору-3 він набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань сторонами.
31.          16.05.2017 між сторонами укладено Додаткову угоду №S02 до Договору-1, за умовами якої (п. 1) сторони дійшли згоди викласти пункт 7 розділу ІІ Договору-1 в новій редакції, що передбачає обов`язок позичальника повернути позику, а також остаточно сплатити нараховані проценти, не пізніше 03.06.2019. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №S02 до Договору-1 вона є невід`ємною частиною Договору-1 після її підписання сторонами та набирає чинності з моменту її реєстрації в Національному Банку України.
32.          08.04.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №S03 до Договору-1, за умовами якої (п. 1) сторони дійшли згоди викласти пункт 7 розділу ІІ Договору-1 в новій редакції, що передбачає обов`язок позичальника повернути позику, а також остаточно сплатити нараховані проценти, не пізніше 03.06.2021. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №S03 до Договору-1 вона є невід`ємною частиною Договору після її підписання сторонами та набирає чинності з моменту підписання сторонами.
33.          Національний Банк України листом від 24.01.2022 №18-0006/6332/БТ з додатками підтвердив реєстрацію Договору-1, а також реєстрацію Додаткових угод №S01 від 22.11.2016 та №S02 від 16.05.2017 до Договору-1.
34.          На виконання Договору-1 позикодавець надав позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 974500,00 доларів США, що підтверджується відповідними заявами про надання траншу позики: №16 від 23.06.2016, №20 від 05.09.2016, №31 від 14.10.2016, №35 від 07.11.2016, №54 від 09.12.2016, №17 від 30.01.2017, №023 від 14.02.2017, №29 від 27.02.2017, №37 від 09.03.2017, №47 від 30.03.2017, а також виписками з банківських рахунків.
35.          Відповідно до банківських виписок позика на загальну суму 974500,00 доларів США надана Заявником-1 Боржнику наступними траншами: 28.06.2016 - 340000,00 доларів США, 07.09.2016 - 280000,00 доларів США, 14.10.2016 - 40000,00 доларів США, 09.11.2016 - 30000,00 доларів США, 09.12.2016 - 18000,00 доларів США, 30.01.2017 - 40000,00 доларів США, 16.02.2017 - 62500,00 доларів США, 28.02.2017 - 40000,00 доларів США, 15.03.2017 - 40000,00 доларів США, 29.03.2017 - 34000,00 доларів США, 06.04.2017 - 50000,00 доларів США.
36.          16.08.2019 грошові зобов`язання Боржника перед Заявником-1 за Договором-1 були припинені шляхом підписання Акту приймання-передачі до договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.08.2019
37.          Заявлені Заявником-1 грошові вимоги складаються з відсотків за користування вказаною позикою, нарахованих за період з 30.06.2016 до 16.08.2019, у розмірі 278662,84 доларів США.
38.          За висновком суду апеляційної інстанції, арифметично правильною з урахуванням сум фактичної заборгованості за кожним траншем у конкретний період є сума відсотків за користування вказаною позикою Боржником у розмірі 272959,30 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2021 (26,9060 грн за 1 долар США) становить 7344242,93 грн. 
39.          12.03.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду №S01 до Договору-2, за умовами якої (п. 1) сторони дійшли згоди викласти пункт 1 розділу І і пункт 7 розділу ІІ Договору-2 в нових редакціях, що передбачають надання позики в сумі 1700000,00 євро (п. 1 Договору-2), а також обов`язок позичальника повернути позику, а також остаточно сплатити нараховані проценти, не пізніше 16.05.2019 (п. 7 Договору-2). Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди №S01 до Договору-2 вона є невід`ємною частиною Договору-2 після її підписання сторонами та набирає чинності з моменту її реєстрації в Національному Банку України.
40.          08.04.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №S02 до Договору-2, за умовами якої (п. 1) сторони дійшли згоди викласти пункт 7 розділу ІІ Договору-2 у новій редакції, що передбачає обов`язок позичальника повернути позику, а також остаточно сплатити нараховані проценти, не пізніше 16.05.2021. Відповідно до пункту 4 Додаткової угоди №S02 до Договору-1 вона є невід`ємною частиною Договору-2 після її підписання сторонами та набирає чинності з моменту підписання сторонами.
41.          Національний Банк України листом від 24.01.2022 №18-0006/6332/БТ з додатками підтвердив реєстрацію Договору-2, а також реєстрацію Додаткової угоди №S01 від 12.03.2018 до Договору-2.
42.          На виконання Договору-2 позикодавець надав позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 1699736,00 євро, що підтверджується відповідними заявами про надання траншу позики: №78 від 14.07.2017, №79 від 18.07.2017, №87 від 02.08.2017, №113 від 06.10.2017, №126 від 20.11.2017, №133 від 18.12.2017, №4 від 22.01.2018, №6 від 31.01.2018, №16 від 12.03.2018, №21 від 22.03.2018, №25 від 28.03.2018, №30 від 12.04.2018, №38 від 02.05.2018, №42 від 15.05.2018, №45 від 21.05.2018, №58 від 18.06.2018, №68 від 20.07.2018, а також виписками з банківських рахунків.
43.          Відповідно до банківських виписок позика надана Заявником-2 Боржнику наступними траншами: 20.09.2017 - 50000,00 євро, 29.09.2017 - 60000,00 євро, 19.10.2017 - 80000,00 євро, 21.11.2017 - 100000,00 євро, 27.12.2017 - 90000,00 євро, 29.01.2018 - 100000,00 євро, 05.02.2018 - 100000,00 євро, 14.03.2018 - 40000,00 євро, 27.03.2018 - 50000,00 євро, 05.04.2018 - 100000,00 євро, 20.04.2018 - 100000,00 євро, 24.04.2018 - 100000,00 євро, 09.05.2018 - 100000,00 євро, 17.05.2018 - 100000,00 євро, 25.05.2018 - 285000,00 євро, 19.06.2018 - 120000,00 євро, 25.07.2018 - 100000,00 євро, 01.08.2018 - 45000,00 євро.
44.          16.08.2019 грошові зобов`язання Боржника перед Заявником-2 за Договором-2 були припинені шляхом підписання Акту приймання-передачі до договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.08.2019
45.          Заявлені Заявником-2 грошові вимоги складаються з відсотків за користування вказаною позикою, нарахованих за період з 19.07.2017 до 16.08.2019, у розмірі 237082,71 євро.
46.          За висновком суду апеляційної інстанції, арифметично правильною з урахуванням сум фактичної заборгованості за кожним траншем у конкретний період є сума відсотків за користування вказаною позикою Боржником у розмірі 240057,02 євро, що за курсом НБУ станом на 28.07.2021 (31,7814 грн за 1 євро) становить 7629348,18 грн. 
47.          На виконання Договору-3 позикодавець надав позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 450000,00 євро, що підтверджується заявами про надання траншу позики №23 від 03.03.2019 і №18 від 21.03.2019, а також випискою з банківського рахунку. 
48.          Відповідно до банківської виписки позика надана Заявником-3 Боржнику наступними траншами: 22.03.2019 - 320000,00 євро, 04.04.2019 - 130000,00 євро.
49.          За висновком суду апеляційної інстанції, арифметично правильною з урахуванням сум фактичної заборгованості за кожним траншем у конкретний період є сума відсотків за користування вказаною позикою Боржником у розмірі 14001,01 євро, що за курсом НБУ станом на 28.07.2021 (31,7814 грн за 1 євро) становить 444971,70 грн.
50.          Крім того, апеляційний господарський суд встановив, що згідно з умовами укладеного між Боржником, Заявником-1, Заявником-2, Заявником-3 договору від 13.09.2019 про припинення зобов`язання переданням відступного (далі - Договір про відступне) його підписання сторонами означає, що зобов`язання, які виникли: між Заявником-1 і Боржником за Договором-1 щодо виконання грошового зобов`язання в розмірі 450000,00 євро; між Заявником-2 і Боржником за Договором-2 щодо виконання грошового зобов`язання в розмірі 1699736,00 євро; між Заявником-3 і Боржником за Договором-3 щодо виконання грошового зобов`язання в розмірі 974500,00 доларів США, вважаються припиненими в повному обсязі, окрім вимог щодо сплати відсотків, нарахованих за договорами позики до дати укладання цього договору, які не покриваються сумою відступного (п. 5.1).     
Позиція Верховного Суду
51.          Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
52.          Відповідно до статті 283 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції проголошується за правилами, встановленими  статтею 240  цього Кодексу, згідно з положеннями якої рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення. Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи. 
53.          У силу частини 8 статті 240 Господарського процесуального кодексу України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Зокрема, такі випадки передбачені статтями 272, 325 Господарського процесуального кодексу України. 
54.          Водночас статтею 243 Господарського процесуального кодексу України передбачений механізм виправлення описок та арифметичних помилок судом з власної ініціативи або за заявою учасників справи. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.
55.          Верховний Суд, зокрема, у постанові від 15.01.2021 у справі №905/2135/19, на яку посилається Скаржник у касаційній скарзі, виснував, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо); арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.
56.          Верховний Суд зауважив, що судове рішення повинно бути точним. А вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по-батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).
57.          Тобто виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення.
58.          Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 09.11.2022 Північний апеляційний господарський суд проголосив вступну та резолютивну частину постанови, якою передбачено зміну відповідної ухвали суду першої інстанції, часткове задоволення Заяви-1 і Заяви-2 із визнанням грошових вимог Заявника-1 до Боржника в сумах 4540,00 грн (1 черга задоволення вимог кредиторів) і 6331746,27 грн (4 черга задоволення вимог кредиторів) та грошових вимог Заявника-2 до Боржника в сумах 4540,00 грн (1 черга задоволення вимог кредиторів) і 5743138,62 грн (4 черга задоволення вимог кредиторів). Грошові вимоги Заявника-1 і Заявника-2 в інших частинах відхилено, у задоволенні Заяви-3 відмовлено. Наведене підтверджується змістом приєднаної до матеріалів справи вступної та резолютивної частини постанови. 
59.          Ухвалою від 28.11.2022 Північний апеляційний господарський суд постановив виправити описки в зазначеній постанові, зазначивши про допущення арифметичних описок у сумах задоволення вимог кредиторів, зазначених у резолютивній частині, що не відповідає мотивувальній частині постанови. 
60.          При цьому суд апеляційної інстанції щодо грошових вимог Заявника-1 і Заявника-2 визначив замість помилково вказаних сум вважати правильними інші суми визнаних грошових вимог, які відповідають розрахункам, наведеним у мотивувальній частині постанови. Оскаржуючи в касаційному порядку вказану ухвалу, Скаржник не спростував твердження суду про те, що зазначення неправильних сум визнаних грошових вимог Заявника-1 і Заявника-2 відбулося саме внаслідок допущення арифметичних помилок. 
61.          Однак стосовно грошових вимог Заявника-3 апеляційний господарський суд визначив замість слів щодо відмови в задоволенні Заяви-3 вважати правильним часткове задоволення Заяви-3 та визнання грошових вимог Заявника у сумах 4540,00 грн (1 черга задоволення вимог кредиторів) і 444971,70 грн (4 черга задоволення вимог кредиторів). 
62.          Тобто усунення недоліків постанови суду апеляційної інстанції в частині Заяви-3 стосується не арифметичної помилки у сумі задоволених вимог Заявника-3, як зазначено в мотивувальній частині відповідної ухвали, а передбачає саме зміну суті постанови в цій частині, що є неприпустимим за відсутності передбачених законом підстав. 
63.          У зв`язку з наведеним Верховний Суд вважає слушними доводи Скаржника про порушення судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали в зазначеній частині відповідних норм процесуального права, які регулюють порядок ухвалення судового рішення та усунення недоліків, зумовлених допущенням описки чи арифметичної помилки. Наведене є підставою для скасування вказаної ухвали у відповідній частині. 
64.          Водночас Верховний Суд вбачає, що мотивувальна частина постанови апеляційної інстанції містить обґрунтування судового рішення лише стосовно часткового задоволення Заяви-3 з урахуванням зміни його резолютивної частини, яка відбулася внаслідок поставлення ухвали про виправлення описки з порушенням норм процесуального права. Натомість мотивування підстав ухвалення судового рішення, проголошеного в судовому засіданні 09.11.2022, відсутнє, що є підставою для висновку про необґрунтованість постанови суду апеляційної інстанції в цій частині, а отже, про необхідність її часткового скасування. 
65.          Щодо обґрунтованості оскаржуваних судових рішень стосовно часткового задоволення Заяви-1 і Заяви-2 Верховний Суд вбачає, що дослідивши надані учасниками справи докази, суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини надання Заявником-1 і Заявником-2 Боржникові грошових коштів на виконання Договору-1 і Договору-2 (з урахуванням додаткових угод) та припинення зобов`язань з їх повернення шляхом підписання акту приймання-передачі до договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.08.2019. 
66.          Апеляційний господарський суд, не погодившись із висновком суду першої інстанції щодо сум відсотків за користування Боржником відповідними позиками, які підлягали нарахуванню у відповідний період (що становлять грошові вимоги Заявника-1 і Заявника-2), також дослідив умови Договору про відступне, встановивши, що вимоги щодо сплати відсотків не покриваються сумою відступного, тобто зобов`язання з їх сплати не припинені. 
67.          Скаржник у касаційній скарзі заперечує проти відхилення його аргументів про припинення переданням відступного зобов`язань за вимогами Заявника-1 і Заявника-2 в частині нарахованих відсотків, зважаючи на безпідставне, на його думку, дослідження судом апеляційної інстанції Договору про відступне як нового доказу, поданого одним із кредиторів під час апеляційного провадження без доведення неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
68.          При цьому Скаржник посилається на порушення апеляційним господарським судом приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, неврахування висновків щодо її застосування, викладених у перелічених ним постановах Верховного Суду, а також недотримання принципу правової визначеності, рівності сторін у процесі в розумінні "справедливого балансу" між сторонами. 
69.          Щодо наведених доводів Скаржника Верховний Суд виходить з того, що положення статей 13, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, шляхом подання доказів, надаючи їм також право подати клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості самостійно їх надати. 
70.          З матеріалів цієї справи вбачається, що 26.09.2022 Скаржник до початку судового засідання подав клопотання про витребування у Заявника-1, Заявника-2, Заявника-3 оригіналу Договору про відступне з усіма змінами та доповненнями, а також відповідні акт (акти) приймання-передачі до такого договору. 
71.          Тобто Договір про відступне поданий до матеріалів справи під час розгляду справи судом апеляційної інстанції саме за вимогою Скаржника, вираженою в зазначеному клопотанні, у зв`язку з чим, враховуючи доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), Верховний Суд відхиляє доводи Скаржника про неправомірність прийняття судом до розгляду вказаного доказу, а також про недотримання внаслідок його дослідження "справедливого балансу" між сторонами. 
72.          З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що висновки щодо застосування норм процесуального права, викладені у постановах від 16.12.2020 у справі №908/1908/19, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 13.01.2021 у справі №264/949/19, від 18.06.2020 у справі №909/965/16, стосуються правовідносин, які не подібні до цієї справи.
73.          Також не є релевантним посилання Скаржника на постанову від 12.01.2022 у справі №758/15517/15-ц, якою Верховний Суд скасував постанову апеляційного господарського суду та передав справу на новий розгляду до суду першої інстанції, дійшовши висновку про невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 Цивільного процесуального кодексу України щодо її оформлення, зважаючи на наявність у матеріалах справи відомостей про припинення діяльності, закриття заявника апеляційної скарги та його розпуску відповідно до судового рішення.  
74.          Оскільки, на відміну від справи №758/15517/15-ц, з огляду на встановлені судами обставини та доводи учасників справи, зокрема викладені в касаційній скарзі, у цій справі відсутні відомості щодо припинення Заявника-1 та/або Заявника-2, їх розпуску тощо як підстави для втрати ними процесуальної правосуб`єктності на момент звернення із Заявою-1 і Заявою-2, посилання Скаржника на вказану постанову Верховного Суду не підтверджує наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
75.          Відхиляючи посилання Скаржника на перелічені постанови, Верховний Суд зауважує, що для касаційного перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається. Водночас подібність правовідносин у цій справі та у справах, постанови в яких перелічені в касаційній скарзі, під час її розгляду не підтвердилась. 
76.          Що стосується аргументів Скаржника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", Верховний Суд вважає, що викладені в касаційній скарзі доводи про долучення до заяв з кредиторськими вимогами ряду документів, складених іноземними мовами за відсутності їх перекладу на українську мають не конкретний характер. Скаржник не наводить конкретного переліку доказів, які є недопустимими в розумінні норм господарського процесуального законодавства та, водночас, на підставі яких суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, або відсутність їх перекладу унеможливила встановлення певних фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. З огляду на таке Верховний Суд не вбачає підстав для викладення певного висновку щодо застосування положень вказаного Закону у взаємозв`язку з положеннями Господарського процесуального кодексу України щодо належності та допустимості доказів у контексті спірних у цій справі правовідносин. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
77.           Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду з урахуванням ухвали про виправлення описок - скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині розгляду кредиторських вимог Заявника-3. 
78.          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.
79.          В іншій частині оскаржувані постанову та ухвалу суду апеляційної інстанції слід залишити без змін. 
Розподіл судових витрат
80.          Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції,  розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Чіріча Володимира Захаровича задовольнити частково.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 в частині розгляду кредиторських вимог Компанії з обмеженою відповідальністю "Halworth Limited" з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 про виправлення описок у справі №911/1609/21 скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
3.          В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2022 та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 про виправлення описок у справі №911/1609/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. Картере

Судді                                                                                                О. Банасько

                                                                                                               В. Погребняк