УХВАЛА
27 березня 2023 року
м. Київ
справа № 754/16491/21
провадження № 51-1542ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у
складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року щодо останнього, 
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року щодо  ОСОБА_5 , де просив скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2023 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та надано строк для усунення недоліків. 
У вказаній вище ухвалі зазначалося про недотримання захисником положень п. 4 ч. 2 
ст. 427 КПК, оскільки той, стверджуючи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме здійснення апеляційного розгляду без участі потерпілого,  належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що, на його думку, полягало у безпідставній відмові у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів апеляційним судом; та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, не навів доводів на обґрунтування незаконності оскарженого судового рішення з огляду на положення статей 438, 412 - 414 КПК. Судом також було роз`яснено, що незгода захисника із встановленими судами фактичними обставинами кримінального провадження, про що, серед іншого, йшлося в касаційній скарзі, не є предметом касаційного розгляду з огляду на положення ст. 433 КПК. 
На виконання вищевказаної ухвали Верховного Суду захисник подав нову касаційну скаргу, яка за своїм змістом не усуває недоліків раніше поданої касаційної скарги.
У новій касаційній скарзі захисник, з огляду на приписи ст. 425 КПК у їх взаємозв`язку з положеннями ст. 412 цього Кодексу, не зазначив яким чином неявка потерпілого вплинула на законність і обґрунтованість оскарженого рішення апеляційного суду,  та які клопотання з цього приводу були заявлені стороною захисту на виконання положень ст. 22 КПК.                                                                                                                                
Усуваючи недоліки доводів касаційної скарги щодо безпідставної відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів апеляційним судом, захисник конкретизував докази, які не були досліджені судом, однак не навів підстав для їх повторного дослідження з огляду на положення ч. 3 ст. 404 КПК.
Посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, захисник зазначив дані про особу ОСОБА_5 , однак не навів обґрунтування про явну невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в аспекті застосування приписів статей 414, 438 КПК. 
Захисник також повторно навів доводи, які зводяться до незгоди з встановленими судами фактичними обставинами кримінального провадження, що не є предметом касаційного розгляду з огляду на положення ст. 433 КПК. 
Крім того, у новій касаційній скарзі захисник змінив вимоги до суду касаційної інстанції, 
де просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2022 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року, та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Сформульована захисником вимога до суду касаційної інстанції суперечить приписам 
ст. 436 КПК, оскільки при призначенні нового апеляційного розгляду скасування вироку місцевого суду потягне за собою відсутність предмету апеляційного перегляду.
При цьому захисник не вказує на конкретні порушення закону, які, на його думку, були допущені судом першої інстанції, та є підставою для скасування вироку суду першої інстанції відповідно до ст. 438 КПК.
З огляду на приписи ст. 26 КПК, враховуючи, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ч. 2 ст. 433 цього Кодексу у межах касаційної скарги, а повторне залишення касаційної скарги без руху чинним КПК не передбачено, відсутність у поданій на виконання ухвали Верховного Суду від 10 березня 2023 року скарзі, серед іншого, вимоги, яка узгоджується з  повноваженнями суду касаційної інстанції, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, та в межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 . 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді: 

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3