КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 759/7236/22                                                                  Головуючий у суді І інстанції П'ятничук І.В.
Провадження № 33/824/252/2023                                  Головуючий суддя у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
3 січня 2023 року                                                                         м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., перевірившиматеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ТОВ «Житлосервіс», РНОКПП НОМЕР_1 ,за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 23 грудня 2022 року  ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку з апеляційною скаргою, в якій порушив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що про оскаржувану постанову він дізнався 18 жовтня 2022 року, коли з`явився до суду дізнатись стан розгляду справи, однак отримати її копію був позбавлений можливості у зв`язку з вимогою працівників суду сплатити штраф. Поштою та безпосередньо в районному суді постанову він не отримував і тільки, звернувшись за правовою допомогою до адвоката, 20 жовтня 2022 року зміг ознайомитись з постановою суду від 14 липня 2022 року.
Перевіривши матеріали справи та аргументи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
При цьому під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лишеті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не брав участі у розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не отримував засобами поштового зв`язку, однак з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року ознайомився саме 20 жовтня 2022 року, про що сам зазначив в апеляційній скарзі (а.с. 16).
За наведених обставин останнім днем апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції є 31 жовтня 2022 року з урахуванням того, що 30 жовтня 2022 було не є вихідним днем (неділя).
ОСОБА_1 вказав, що про оскаржувану постанову дізнався 18 жовтня 2022 року, а фактично отримав змогу ознайомитись з її змістом тільки після звернення за правовою допомогою до адвоката 20 жовтня 2022 року, тоді як з апеляційну скаргу він подав 23 грудня 2022 року.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало ОСОБА_1 після ознайомлення з постановою суду реалізувати своє право на апеляційне оскарження цього судового рішення протягом встановленого законом десятиденного строку і доказів того, що він вживав відповідних заходів, спрямованих на захист своїх прав та інтересів не надано.
Крім того, згідно відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що перебувають у відкритому доступі, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 14 липня 2022 року у справі № 759/7236/22 було надіслано судом 14 липня 2022 року та оприлюднена 19 липня 2022 року.
Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, які можливо визнати поважними, ОСОБА_1 не зазначив.
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак відмовляє у поновленні процесуального строку та з підстав, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП, повертає апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення№ 759/7236/22 відмовити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          Н.В. Ігнатченко