Справа № 734/2311/22 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/586/22 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП                                      	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2022 року,
                                      
                           У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. 
Судом встановлено, що о 17.02 годині 20 жовтня 2022 року на 4 км автодороги Козелець-Носівка у Чернігівському районі Чернігівської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.  

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.  
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наслідки відмови від огляду на стан сп`яніння йому не були належно роз`яснені, а також його право на допомогу адвоката і права передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України.
Крім того, на думку апелянта, підстав для його огляду у працівників поліції не було, оскільки  у нього були відсутні ознаки сп`яніння. Звертає увагу, що в матеріалах справи не має документального підтвердження правомірності причини його зупинки. Також його не відсторонили від керування транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні апеляційного суду  ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що він не керував транспортним засобом, тому і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а за кермом автомобіля була свідок ОСОБА_2 . Заявив клопотання про призначення експертизи відеозвукозаписів та про допит свідків. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.  
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом, яким  встановлено, що водій ОСОБА_1 на пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився. Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджує його підпис (а.с. 8)
Також, вказані обставини узгоджуються та підтверджуються доданими до протоколу поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 6,7).

Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. 
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.
Твердження ОСОБА_1 про те, що за кермом автомобіля був не він, а свідок ОСОБА_2 спростовуються відеозаписом, згідно якого працівники поліції зупиняють автомобіль Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , з якого з місця водія вийшов ОСОБА_1 , не повідомляв, що не є водієм даного транспортного засобу. Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що керував автомобілем у напрямку м. Києва, зупинили працівники поліції, напередодні вживав пиво, але ознак алкогольного сп`яніння не мав. Від проходження медичного огляду із застосуванням приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився. А також показаннями свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що їхала пасажиром в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 .
Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити, окрім іншого, у протоколі про адміністративне правопорушення про свою незгоду з викладеними у протоколі відомостями про не керування ним транспортного засобу. Однак зауважень чи заперечень, що він не є водієм даного транспортного засобу, у відповідній графі протоколу, або під час фіксування події він не висловлював. 
За таких підстав, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_5 про те, що він не був водієм транспортного засобу, захисною версією з метою уникнути відповідальності.

Доводи апелянта про те, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, згідно якого у ОСОБА_1 наявна ознака алкогольного сп`яніння – різкий запах алкоголю з порожнини рота, яка встановлена працівником поліції у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з яким ОСОБА_1 погодився, підписав його, будь-яких заперечень не зазначив. 
Також є безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції повідомляє, що його відсторонено від керування транспортним засобом, і щоб він чекав на тверезого водія.
Матеріалами справи встановлено, що підставою зупинки ОСОБА_1 є порушення вимог ст. 125 КУпАП керування автомобіля без ближнього світла фар в темну пору доби, згідно постанови № 188742, яка наявна в матеріалах справи, що спростовує доводи апелянта про безпідставність його зупинки працівниками поліції. 
Клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи відеозвукозаписів працівників поліції, не підлягає задоволенню, оскільки кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено призначення експертиз. 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2022 року відносно ОСОБА_1   про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко