Постанова
Іменем  України
(додаткова)
 
25 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 707/2000/19
 
провадження № 61-16991 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач - Державна казначейська служба України;
третя особа - прокуратура Черкаської області,
 
розглянув заяву Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Черкаської області, про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура Черкаської області, про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з рахунків Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 702 000 грн, а також витрати, понесені на проведення судової психологічної експертизи, у розмірі                                 6 537,60 грн. 
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України задоволено частково. 
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року змінено, зменшено визначений судом розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання з рахунків Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , з 702 000 грн до 393 600 грн. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення; касаційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково.
Постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року змінено, зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, яке підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , з 393 600 грн до 220 000 грн.
 
У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшла заява Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку з частковим задоволенням касаційної скарги Державної казначейської служби України.
 
Заява мотивована тим, що судом касаційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Заявник вказував, що у зв`язку зі зміною судом касаційної інстанції судового рішення суду апеляційної інстанції та зменшенням розміру відшкодування моральної шкоди, яке підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , підлягає зменшенню і сума стягнутого з відповідача судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної та касаційної скарг, виходячи із розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжних доручень від 21 липня 2021 року № 1188 та від 28 грудня 2021 року № 2354 Державна казначейська служба України понесла судові витрати зі сплати судового збору на загальну суму                                 5 907,33 грн за апеляційний перегляд справи, а також відповідно до платіжного доручення від 29 листопада 2021 року № 2043 судові витрати зі сплати судового збору за подачу касаційної скарги у розмірі 7 872 грн. Вважав, що у зв`язку зі зменшенням судами апеляційної та касаційної інстанцій суми відшкодування моральної шкоди, переплата судового збору за апеляційний перегляд складає 2 607,33 грн, за касаційний перегляд -                 3 472 грн, які мають бути компенсовані Державній казначейській службі України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від оплати судового збору в цій справі як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і при апеляційному та касаційному переглядах справи.
 
Із матеріалів справи убачається, що Державна казначейська служба України понесла судові витрати у розмірі 7 872 грн зі сплати судового збору за подання до Верховного Суду касаційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням від 29 листопада 2021 року № 2043 (а. с. 89, т. 4). 
 
Оскільки касаційну скаргу Державної казначейської служби України, задоволено на 44,1 %, тому на її користь підлягає компенсації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 44,1 % від суми судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, у розмірі 3 471,55 грн                                    (7 872*44,1 %).
 
Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи розмір відшкодування моральної шкоди до 393 600 грн, правильно визначив розмір судового збору, який підлягає сплаті Державною казначейською службою України, у сумі 5 907,33 грн, виходячи з розміру задоволених позовних вимог та з урахуванням задоволення апеляційної скарги Державної казначейської служби України на 43,9 %. Тому вимоги заяви в частині необхідності компенсувати заявнику частини суми судового збору за апеляційний перегляд є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
 
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву Державної казначейської служби України про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
 
Компенсувати Державній казначейській службі України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати, понесені зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, у розмірі 3 471,55 грн.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
                                                                                                            
                                                                                                            О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                    В. В. Шипович