ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 грудня 2022 року           справа №200/3605/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі №200/3605/22 (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ,
- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії за віком, призначену відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 з 01.02.2022 року, розрахувавши стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з врахуванням наданої оцінки в рішенні судом.
В обґрунтування позову зазначив, що з 14.10.2009 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності третьої групи. 
13.12.2021 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, яку відповідачем було призначено.
Проте, в лютому 2022 року виплата пенсії було призупинена з тих підстав, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи із шкідливими умовами праці.
Дії відповідача є протиправними та такими що порушують право позивача на соціальний захист, оскільки на час звернення з заявою про призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 його пільговий стаж складав 25 років 03 місяці 28 днів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою задовольнити позов.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції не взяв до уваги правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 08.07.2021 року у справі № 212/1743/17-а, що час перебування на інвалідності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. 
Застосовуючи роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8 пільговий стаж позивача з урахуванням кратності за 1 рік 3 місяці на провідній посаді складає 22 роки 09 місяців 25 днів та страховий 25 років 03 місяці 28 днів.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді та що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
З 14.10.2009 року ОСОБА_1 перебуваєте на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії по інвалідності ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва.
Відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я України до акту огляду медико – соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 221001 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності безстроково.
Згідно довідки Міністерства охорони здоров`я України про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА № 092685 позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності. 
13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перехід на інший вид пенсії, яка розглянута та позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У лютому 2022 року після проведення перевірки електронної пенсійної справи встановлено некоректне обчислення страхового та пільгового стажу, що призвело до невірного визначення та призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за списком № 1 відповідно до вимог частини 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове держав не пенсійне страхування”.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.06.2022 року № 8756-3128/А-15/8-0500/22 позивача повідомлено, що на підставі заяви від 13.12.2021 року його помилково переведено на пенсію за віком на пільгових умовах та обчислено пенсію відповідно до Закону України від 02.09.2008 року № 345-VІ “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Також зазначено, що під час зустрічної перевірки, матеріали пенсійної справи, виплату пенсії призупинено, оскільки згідно наявних в пенсійній справі документів, пільговий стаж за списком № 1 складає 08 років 09 місяців 07 днів, а час перебування на інвалідності по трудовому каліцтву – 12 років 01 місяців 29 днів (враховано по 13.12.2021 року), тобто, право на пенсію за віком з урахуванням набутого стажу відсутнє. 
Матеріали пенсійної справи приведено у відповідність та прийнято рішення про відмову в переведенні на пенсійну виплату на пільгових умовах за Списком № 1, в зв`язку з недостатньою кількістю пільгового стажу.
Листом від 10.06.2022 року № 9290-7909/А-15/8-0500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що за його особистою заявою від 13.12.2021 року проведено перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії), з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При перевірці електронних пенсійних справ по електронній пенсійній справі позивача встановлено. що під час проведення перерахунку пенсії за заявою від 13.12.2021 року було некоректно обчислено страховий та пільговий стаж, що призвело до невірного визначення права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 114 Закону № 1058. Отже відсутні підстави проводити перерахунок пенсії згідно ч. 2 ст. 33 Закону № 1058 на підстави заяви від 13.12.2021 року. 
Також у листі було зазначено, що з 01.03.2022 року автоматично проведено перерахунок пенсії згідно з постановою КМУ від 16.02.2022 року № 118 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,14. 
Єдиний показник середньої зарплати за останні 3 роки, що застосовується для перерахунків пенсії з 01.03.2022 року складає 6186,32 грн. Наразі, заробітна плата, з якої обчислюється розмір пенсії, складає 19150,56 грн. (6182,32 грн. х 3,09563). Розмір пенсії з 01.03.2022 року складає 5003,73 грн., а саме: 50% - відсоток для обчислення пенсії по інвалідності, 9543,30 грн. – розмір пенсії за віком (19150,56 грн. х 0,49333), 464,60 грн. – доплата за понаднормовий стаж за 24 роки (1934 грн. х 24%), 10007,46 грн. – загальний розмір пенсії за віком.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 позивач:
- 29.11.2000 року прийнятий учнем горнорабочого підземного,
- 29.11.2000 року направлений на курси горнорабочого підземного з відривом від виробництва,
- 25.12.2000 року направлений на виробничу практику, 
- 18.01.2001 року переведений горнорабочим підземним ІІ розряду,
- 01.03.2002 року переведений горнорабочим підземним ІІІ розряду, 
- 29.07.2002 року звільнений за власним бажанням, 
- 09.08.2002 року прийнятий горнорабочим очисного забою підземним,
- 04.11.2002 звільнений за власним бажанням, 
- 11.11.2002 року прийнятий горнорабочим підземним ІІІ розряду, 
з 04.03.2003 року по 06.05.2003 року учень прохідника підземного на період практики, 
- 19.05.2003 року переведений прохідником,
- 12.09.2004 року звільнений за власним бажанням, 
- 08.10.2004 року прийнятий горнорабочим підземним ІІІ розряду, 
- 07.12.2004 року звільнений за закінченням трудового договору,
- 05.01.2005 року прийнятий горнорабочим підземним ІІІ розряду, 
- 15.05.2005 року звільнений за власним бажанням,
- 16.05.2005 року прийнятий прохідником,
- 08.05.2006 року звільнений за власним бажанням, 
- 19.05.2006 року прийнятий прохідником, 
- 13.05.2007 року звільнений за власним бажанням, 
- 14.05.2007 року прийнятий прохідником четвертого розряду, 
- 01.08.2007 року переведений прохідником п`ятого розряду, 
- 20.10.2009 року звільнений за ст.40 Кодексу законів про працю України за станом здоров`я.
Таким чином, за записами трудової книжки позивача його пільговий стаж за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 складає 8 років 9 місяців 4 дні, з них на провідних професіях 6 років 3 місяці 1 день, час перебування на інвалідності по трудовому каліцтву – 12 років 01 місяць 29 днів. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що на момент звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії позивач не мав необхідного пільгового стажу роботи на провідних професіях - 20 років, тому відповідач правомірно призупинив виплату пенсії за віком на пільгових умовах та прийняв рішення про відмову в переведенні на пенсійну виплату на пільгових умовах за Списком № 1, в зв`язку з недостатністю пільгового стажу. 
При цьому роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, тому відповідач правомірно не прийняв до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
На підставі частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах (…) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)
Відповідно до пунктів 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок № 22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через веб-портал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на веб-порталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).
Як свідчать записи у трудовій книжці позивача його пільговий стаж згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 складає 8 років 9 місяців 4 дні, з них на провідних професіях 6 років 3 місяці 1 день, час перебування на інвалідності по трудовому каліцтву – 12 років 01 місяць 29 днів. 
Проте, для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1028 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники (…) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. 
Таким чином, позивач на момент звернення із заявою про переведення на інший вид пенсії від 13.12.2021 року не мав необхідного пільгового стажу роботи на провідних професіях, а саме 20 років, не мав необхідного стажу за Списком №1 – не менше 25 років, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач правомірно призупинив позивачу виплату пенсії за віком на пільгових умовах та прийняв рішення про відмову в переведенні на пенсію на підставі ч. 3 ст. 114 Закону 31058 в зв`язку з недостатністю пільгового стажу. 
Щодо доводів апелянта про зарахування до страхового та пільгового стажу роботи час перебування на інвалідності відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 08.07.2021 року у справі № 212/1743/17-а, суд зазначає наступне.
Дійсно у справі № 212/1743/17-а Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Зазначені приписи кореспондуються з положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, згідно з частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (пункт 4 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
З огляду на викладене, час перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням повинен враховуватися до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Матеріали справи свідчать, що відповідач врахував до страхового та пільгового стажу позивача час перебування на інвалідності по трудовому каліцтву – 12 років 01 місяць 29 днів. 
Однак, навіть такого врахування є недостатньо для призначення позивачу пенсії за ч.3 ст. 114 Закону № 1058, оскільки для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1028 необхідна наявність пільгового стажу не менше 25 років (безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, або не менше 20 років (провідні професії), тоді як позивач за Списком №1 має менше 25 років, а за провідними професіями менше 20 років.
Щодо доводів апелянта-позивача про застосування до спірних правовідносин роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 року суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:
- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;
- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Таким чином, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.
Однак, частиною шостою статті 56 Закону № 1788 зазначено, що при призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статей 13,14 (…) цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
На підставі статті 14 Закону № 1788 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля (…) за списком робіт і професій, затверджуваним КМУ, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники (…) за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років (…)
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків (…) за кожен повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону № 1058, знижується на 1 рік.
Аналогічні приписи містить і ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Таким чином, зміст положень статті 14, частини шостої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.
Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 18 липня 2019 року справа № 826/2426/16 листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 року за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні були довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого статтями 14 та частиною шостою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20.01.1992 викладено Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.
Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач правомірно не прийняв до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 по ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 спірні періоди його роботи у пропорції кожний повний рік робіт як 1 рік за 3 місяці з урахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 200/3605/22– залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 200/3605/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 21 грудня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.  
Повне судове рішення складено 21 грудня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                          Е.Г. Казначеєв