ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1172/23 Справа № 183/7637/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Керімової-Бандюкової Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків (суддя першої інстанції Сорока О.В.) , - 
В С Т А Н О В И В:
       У листопаді 2021 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просила суд визнати незаконними дії ОСОБА_1 щодо виплати грошової надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за роботу, яка передбачає допуск (доступ) до державної таємниці у період з 10.12.2018 року по 29.01.2019 року, внаслідок чого сталася переплата грошових коштів на суму 12219 гривень 77 копійок, та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 12219 грн. 77 коп.
       В обґрунтування позовних вимог ВЧ НОМЕР_1 зазначає, що Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у 2020 році проведено фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.04.2016 року по 31.05.2020 року, за висновками якого у військовій частині НОМЕР_1 здійснені незаконні виплати грошового забезпечення – надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, під час переходу військової частини НОМЕР_1 на новий штат.
Відповідно до Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 року провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, є організація режиму секретності та здійснення заходів щодо надання допуску та доступу до секретної інформації, її обробки та відтворення у будь-який спосіб, створення, засекречення, використання, зберігання, знищення і транспортування матеріальних носіїв секретної інформації. Окрім надання допуску та доступу військовослужбовцям до секретної інформації військова частина повинна мати:
-спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, який надається органом Служби Безпеки України;
-номенклатуру посад працівників військової частини, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці. Номенклатура посад затверджується командиром військової частини після погодження її з органом Служби Безпеки України;
-наказ командира про надання військовослужбовцям допуску до державної таємниці.
Компенсація за роботу в умовах режимних обмежень надається особам, які працюють із відомостями, що становлять державну таємницю, у відповідності до ст. 30 Закону України «Про державну таємницю». Такою компенсацією є надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності.
Ця надбавка виплачується військовослужбовцям, яким надано доступ до державної таємниці та які виконують службові обов`язки в умовах режимних обмежень, із дня вступу до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня отримання допуску до державної таємниці за номенклатурою посад та дня підписання наказу про призначення, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені, що передбачено пунктами 1,4 розділу Х Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 07.06.2018 року № 260.
       Проекти наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2019 року № 3 та від 01.02.2019 року № 48 «Про виплату грошової надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за роботу, яка передбачає допуск (доступ) до державної таємниці» розробляла виконуюча обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 – начальника служби охорони державної таємниці прапорщик ОСОБА_1 , яка згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 року була допущена до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади помічника командира військової частини – начальника служби охорони державної таємниці.
       У відповідності із зазначеними вище наказами № 3 від 03.01.2019 року та № 48 від 01.02.2019 року військовослужбовцям, які виконували обов`язки за посадами, відповідно до нового штату, за період з 10.12.2018 року по 29.01.2019 року здійснено виплату надбавки раніше, ніж з дня отримання допуску до державної таємниці за новою номенклатурою посад.
       При цьому позивач посилається на те, що пунктом 51 Постанови № 939 визначено, що надання громадянам, які перебувають на зазначених номенклатурних посадах, доступу до державної таємниці протягом цього часу і до затвердження відповідних змін не припиняється, однак цим пунктом не передбачено доступу до державної таємниці за новими посадами при відсутності погодженої та затвердженої номенклатури посад.
       Саме тому аудитом встановлено переплату виплати означених вище надбавок за роботу в умовах режимних обмежень у сумі 12219 гривень 77 копійок за період з 10.12.2018 року по 19.01.2019 року військовослужбовцям, яким безпідставно надано доступ до державної таємниці за новими посадами при відсутності погодженої та затвердженої номенклатури посад.
       З посиланням на пункти 46, 92 Постанови № 939 позивач зазначає, що військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 згідно «Номенклатури посад працівників військової частини НОМЕР_1 , перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці» було надано доступ до державної таємниці за наказами командира військової частини НОМЕР_1 , який в силу пункту 2.1.6 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року № 124, є основним розпорядчим документом, виданим на правах єдиноначальства.
       Проте, проекти зазначених вище наказів командира військової частини № НОМЕР_2 від 03.01.2019 року та № 48 від 01.02.2019 року розробляла ОСОБА_1 , на яку відповідно до пп.14 п.42 Постанови № 939 були покладені обов`язки щодо формування, на підставі пропозицій керівників структурних підрозділів, номенклатури посад, оформлення разом з кадровим підрозділом необхідних документів щодо надання працівникам допуску до державної таємниці, внаслідок саме вона, відповідно до пункту 2.8.20.8 Інструкції № 124, як розробник документа, несе персональну відповідальність за достовірність даних щодо погодження проекту документа.
        ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 червня 2019 року №119 звільнена з лав Збройних Сил України, тому військова частина НОМЕР_1 , з посиланням на п. 4 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», просила стягнути з відповідача на користь позивача спричинену матеріальну шкоду у розмірі 12219,77 грн.
       Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року відмовлено Військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування збитків. 
       Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення.
       Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи.
       Так, апелянт посилається на те, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд не взяв до уваги, що факт наявності збитків у сумі 12219 гривень 77 копійок став відомим командуванню військової частини після звільнення відповідача зі служби у ЗСУ, що унеможливило проведення відповідного розслідування та встановлення ступеня вини ОСОБА_1 у спричиненні збитків позивачу. Однак, на думку апелянта, зазначені обставини можливо було встановити під час розгляду даної справи у суді.
       Також апелянт посилається на помилковість висновку суду про те, що акт аудиторської перевірки не може розцінюватися судом як беззаперечний доказ, оскільки саме цим актом встановлено порушення, які призвели до переплати надбавки військовослужбовцям. При цьому, саме ОСОБА_1 була розробником проекту наказу, відповідно до якого відбулася переплата.
       Крім того, апелянт зазначив про те, що по даному факту було проведено службове розслідування, в ході якого було встановлено, що мало місце порушення вимог постанови КМУ № 414 від 16.06.1994 року. 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року витребувано справу №183/7637/21 з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. (а.с.130)
       21 листопада справа надійшла до апеляційного суду. 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року апеляційну скаргу позивача залишено без руху. 
       01 лютого 2023 року позивачем усунуто недоліки в апеляційній скарзі згідно з ухвалою апеляційного суду від 28 листопада 2022 року. 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
       До Дніпровського апеляційного суду відзив від відповідачки не надійшов.
       Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційної скарги сторони отримали 03 лютого 2023 року (а.с.153-155). 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року справу призначено до розгляду (а.с.156-157).
       Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивача - Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , пояснення відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.        
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.        
Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 року № 258 була допущена до тимчасового виконання обов`язків вакантної посади помічника командира військової частини – начальника служби охорони державної таємниці.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 червня 2019 року № 119 ОСОБА_1 звільнена з лав Збройних Сил України за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням контракту).
Матеріали справи містять наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 3 від 03.01.2019 року про виплату грошової надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за роботу яка передбачає допуск (доступ) до державної таємниці.
Матеріали справи містять наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 48 від 01.02.2019 року про виплату грошової надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України за роботу яка передбачає допуск (доступ) до державної таємниці (а.с. 17-20).
Доводи апеляційної скарги позивача - Військової частини НОМЕР_1 про те, що оскільки факт наявності заборгованості став відомим командуванню військової частини НОМЕР_1 вже після виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнення зі служби у Збройних силах України, за таких обставин встановити ступінь вини ОСОБА_1 не було можливим, а встановити ступінь вини ОСОБА_1 можливо було лише в судовому засіданні, є безпідставними, виходячи з наступного.
Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
           Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до п.2.16 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №o 124 - Наказ командира (керівника) основний розпорядчий документ командира (керівника) військової частини (установи), виданий на правах Єдиноначальності. Наказ містить норми, обов`язкові для виконання підлеглими.
       Відповідно до п 1.3. Відповідальним за організацію діловодства у військовій частині (установі) є командир (керівник).
       Командир (керівник) військової частини (установи) відповідав за збереження документів та інформації, яку вони містять, функціонування системи захисту документаційного фонду від незаконного доступу, втрату і несанкціоноване знищення документів, порушення правил користування документами.
       За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у розпорядчих документах i дорученнях вищих органів військового управління, а також відповідей на запити і звернення народних депутатів України та депутатів місцевих рад, погодження проектів нормативно-правових актів відповідають заступники командира (керівника) військової частини (установи) згідно з розподілом службових обов`язків.
       За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах військової частини (установи) відповідають їх командири (керівники).
       Персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції.
       2.8.20.7. Документи які потребують фінансових витрат, підлягають погодженню з відповідним фінансовим органом, фахівець якого письмово зазначає на проекті документа або, у встановлених випадках, в "Аркуші погодження” про можливість фінансового забезпечення пропозицій, викладених у документі.
       Документи, що мають правовий характер, обов`язково візуються в юридичному підрозділі.
       2.8.20.8. Розробник документа несе персональну відповідальність за достовірність даних щодо погодження проекту документа. (але відповідно до своєї компетенції).
       Також позивачем зазначено, що проекти наказів командира військової частини Відповідно до наказів командира частини НОМЕР_1 від 03.01.2019 року No 3 та від 01.02.2019 року No 48 «Про виплату грошової надбавки військовослужбовцям ЗСУ за роботу, яка передбачає допуск (доступ) до державної таємниці» військовослужбовцям які виконували обов`язки за посадами відповідно до нового штату здійснено зазначену виплату розробляла ОСОБА_1 , але відповідно до своєї компетенції вона несе відповідальність виключно за достовірність відомостей, які стосуються роботи військовослужбовців з документами та іншими носіями, які становлять державну таємницю, і відповідно до цих вимог ОСОБА_1 надавала достовірні відомості стосовно осіб, які безпосередньо працювали з зазначеними документами.
       Зазначені накази також погоджувались помічником командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи ОСОБА_3 , який би мав перевірити правові підстави для виплати зазначених коштів, та помічником командира в/ч НОМЕР_1 з фінансово- економічної роботи ОСОБА_4 , який би мав перевірити можливість виплат коштів та іншими посадовими особами, які своїми підписами зазначили, що зміст документа відповідає вимогам чинного законодавства. Наказ було підписано командиром в/ч НОМЕР_1 .
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суду не надано доказів, які б свідчили про наявність протиправних дій з боку відповідача, які призвели до виникнення заборгованості, зазначеної в результатах аудиторської перевірки.
Доводи апеляційної скарги позивача - Військової частини НОМЕР_1 про те, що по даному факту військова частина НОМЕР_1 провела службове розслідування щодо виявлення порушення фінансово-бюджетної дисципліни, що призвело до незаконних витрат ресурсів та виплат грошового забезпечення, з урахуванням зайво перерахованих внесків, тобто документ, який підтверджує наявність протиправних дій у діях ОСОБА_1 все ж таки присутній, є безпідставними з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
До апеляційної скарги позивачем надано Акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 17.12.2021 року (а.с. 147 – 149), який до позовної заяви позивачем не надавався і якому не було надано оцінку судом першої інстанції при розгляді справи. 
Крім того, в судовому засіданні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року представник позивача був присутній.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року і задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 немає. 
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 
П О С Т А Н О В И В: 
       Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська

                                                                               О.В.Халаджи
Повний текст постанови складений 23 березня 2023 року 

Суддя: О.Д.Канурна