УХВАЛА
про самовідвід

30 березня 2023 року 
м. Київ
справа №240/33100/21
адміністративне провадження №К/990/10021/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України
на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року
у справі  №  240/33100/21
за позовом   ОСОБА_1 
до  Міністерства внутрішніх справ України 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
На розгляд колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав передано касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 240/33100/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
За наслідками автоматизованого розподілу судової справи вказану скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г. про що складено протокол від 20 березня 2023 року.
До початку розгляду справи по суті суддею-доповідачем Берназюком Я.О., суддями Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г. заявлено самовідводи, що обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме - без урахування спеціалізації.
Як вбачається з ухвалених у справі № 240/33100/21 судових рішень, предметом розгляду у вказаній справі є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані відпустки при звільненні за 2000 рік 30 діб, 2004 рік 30 діб, 2005 рік 35 діб, 2006 рік 20 діб, 2007 рік 15 діб, 2009 рік 10 діб, 2010 рік 25 діб, 2011 рік 5 діб, 2012 рік 40 діб, 2013 рік 40 діб; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію за невикористані відпустки при звільненні за 2000 рік 30 діб, 2004 рік 30 діб, 2005 рік 35 діб, 2006 рік 20 діб, 2007 рік 15 діб, 2009 рік 10 діб, 2010 рік 25 діб, 2011 рік 5 діб, 2012 рік 40 діб, 2013 рік 40 діб у формі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 06 листопада 2015 по день винесення рішення по справі з розрахунку серед заробітку (за невикористані відпустки 2000, 2004-2007, 2009-2013) компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги (інфляція) за період з 06 листопада 2015 року по день винесення рішення справі, з відповідним відрахуванням установлених законом податків та і обов`язкових платежів.
З огляду на предмет спору та вищезазначені позовні вимоги, вказана справа, згідно із Загальним класифікатором спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженим наказом ДСА України від 21 грудня 2018 року № 622 (далі - Класифікатор № 662), повинна бути віднесена до пункту 106030000 розділу 106000000: "Справи, що виникають з відносин публічної служби, зокрема щодо звільнення з публічної служби".
Відповідно до затвердженого рішенням зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді № 22 від 19 липня 2019 року Роз`яснення, щодо віднесення адміністративних справ до категорій справ відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом ДСА від 21 грудня 2018 року № 622, категорія справ  щодо звільнення з публічної служби  включає, зокрема, спори щодо  стягнення на користь особи несплачених коштів, які належало їй виплатити при звільненні зі служби.
Так, за приписами пункту 5 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у Касаційному адміністративному суді обов`язково створюється окрема палата для розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
За змістом частини першої статті 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду, - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється з урахуванням спеціалізації.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2017 року № 5 було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 14 січня 2019 року № 1 (далі - Рішення № 1) визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у відповідності до Класифікатора № 622.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 21 вересня 2020 року № 4 (далі - Рішення № 4) визначено персональний склад постійних колегій суддів, резервних суддів для постійних колегій суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.
Відповідно до Рішення № 4 суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г., входять до складу Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.
Згідно з Рішенням № 1 справи включені до пункту 106030000 розділу 106000000 Класифікатора № 622, до якого відноситься судова справа № 240/33100/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, віднесено до спеціалізації Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
Так, цією палатою вже було здійснено розгляд справ, подібних до справи № 240/33100/21, такої ж категорії, зокрема, у постановах від 09 березня 2023 року у справі № 520/899/21, від 15 березня 2023 року у справі № 340/1916/22, від 23 березня 2023 року у справі № 420/8539/21.
При прийнятті рішення про самовідвід, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того що "суд" розглядається як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві ("Lavents v. Latvia", № 58442/00, пункт 81); фраза "заснований на законних підставах" означає не лише законні підстави для існування суду, а також відповідність суду специфічним правилам, що регламентують його діяльність ("Сокуренко і Стригун проти України", № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24). "Закон" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) включає не лише законодавство щодо заснування і компетенцію судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке в разі його порушення спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи ("DMD Group, a.s. v. Slovakia", № 19334/03, пункт 59).
Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї палати є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.
Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law); п. 44-50).
Враховуючи викладене, зазначені положення законодавства, а також з метою забезпечення єдності судової практики у спорах, які стосуються стягнення на користь особи несплачених коштів, які належало їй виплатити при звільненні зі служби, заяви суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г. про самовідвід підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
1. Задовольнити заяви суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г. про самовідвід.
2. Відвести суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. та Стрелець Т.Г. від участі у розгляді касаційної скарги Міністерства внутрішніх справ України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 240/33100/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                               Н.В. Коваленко

                                                                                                              Т.Г. Стрелець