Справа № 299/2027/22

П О С Т А Н О В А
іменем України

         31 січня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, за апеляційною ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник – адвокат Киретів Віктор Васильович, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року, ухвалене суддею Леньом В. В., повний текст рішення складено 23.08.2022, 

у с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей. 
Позов обґрунтував тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 січня 2020 року у справі № 299/3223/19 його позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей було задоволено частково, а саме стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.10.2019 і до досягнення дітьми повноліття.
Зазначав, що з часу ухвалення цього рішення суду значно зросли витрати на утримання дітей, що також узгоджується із постійним збільшенням законами про Державний бюджет України прожиткового мінімуму для дітей, а відтак матеріальне забезпечення дітей на теперішній час потребує збільшення витрат на їх утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку тощо. 
Посилаючись на ці обставини просив суд збільшити розмір стягнення аліментів із ОСОБА_2 на його користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до досягненням дітьми повноліття. 

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року цей позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, який встановлений рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.01.2020, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
У задоволені решти вимог позову відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням суду відповідачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник – адвокат Киретів В.В., подала на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав установленими та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували покращення її матеріального стану чи здоров`я та погіршення матеріального стану чи здоров`я позивача та зростання витрат на потреби дітей, а відтак не є доведеними його вимоги щодо необхідності збільшення розміру стягуваних аліментів.
Зазначала, що позивач має три офіційні джерела доходів, а саме: 1) щомісячні аліменти на утримання дітей у розмірі 4 500 грн; 2) заробітну плату в ТОВ «Сандерс-Виноградів»; 3) соціальну пенсію. Натомість, її матеріальне становище погіршилося, оскільки станом на 26 травня 2022 року в неї виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 107 400 гривень.
Указувала і на те, що позовна заява загалом обґрунтована тим, що зростання витрат позивача на дітей пов`язані з динамікою прожиткового мінімуму, проте такий не є суттєво більшим у порівнянні з попередніми роками та складає різницю лише у 400 гривень.
За наведених вище обставин просила апеляційний суд оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Водночас просила поновити їй строк на апеляційне оскарження цього рішення суду як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року, зокрема поновлено ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник – адвокат Киретів В.В., строк на апеляційне оскарження рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.08.2022.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 не скористався.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року цю справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.01.2020 у справі № 299/3223/19 було ухвалено стягувати з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.10.2019 і до досягненням дітьми повноліття (а.с.6,7).
04 березня 2021 року постановою головного державного виконавця Виноградівського РВ ДВС ПЗМУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабинця Е.В. у виконавчому провадженні № 61409730 внаслідок погашення боржницею ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, було скасовано постанову цього ж державного виконавця від 12.02.2021 про тимчасове обмеження у праві її виїзду за межі України (а.с.35).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 61409730 від 26.05.2022 відносно боржниці ОСОБА_2 , то станом на 26 травня 2022 року її сукупний розмір заборгованості складає 107 400 гривень (а.с.37).
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною, «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).
За змістом частин 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).
Частиною першою статті 192 СК України регламетовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд установить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє чи не дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити чи зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. 
Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на збільшення як установленого законом прожиткового мінімуму на дітей, так і фактичного збільшення ним витрат на утримання дітей, а відтак визначений судом у січні 2020 року розмір аліментів по 1 500 грн на кожну дитину на даний час не є достатнім для утримання дітей та вважав, що відповідачка може сплачувати аліменти у більшому розмірі.
Статтями сьомими законів України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року – 2 218 гривень, з 1 липня – 2 318 гривень, з 1 грудня – 2 395 гривень; з 1 січня 2021 року – 2 395 гривень, з 1 липня 2021 року – 2 510 гривень, з 1 грудня 2021 року – 2 618 гривень; з 1 січня 2022 року – 2 618 гривень, з 1 липня 2022 року – 2 744 гривні, з 1 грудня 2022 року – 2 833 гривні.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача на утримання трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом із ним, суд першої інстанції належним чином урахував наведені вище як міжнародні, так і національні норми, насамперед положення СК України, вірно взяв до уваги встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та надав належну правову оцінку наявним у справі доказам, а тому, на переконання колегії суддів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів у розмірі по 2 000 грн на утримання кожної дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. 
Водночас колегія суддів констатує, що відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. До речі, донька сторін ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вже набула повноліття.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, апеляційний суд уважає, що позивач частково довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свою вимогу до відповідачки, яка поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58).
Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду лише з формальних міркувань. 
Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 грн (а.с.77) слід віднести за рахунок апелянтки-відповідачки ОСОБА_2 . 
Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник – адвокат Киретів Віктор Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2023 року.

Суддя-доповідачка 

Судді