ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 січня 2023 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/6926/20
провадження № 22-ц/4809/86/23 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М., 
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Драного В.В. від 15 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,- 
встановив:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 23.12.2019 вона звернулася із заявою до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області про те, що 25.06.2019 близько 4 години ранку невідомі особи в масках знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , здійснили її викрадення викрали її чоловіка ОСОБА_2 , в подальшому відвезли до наркологічних центрів у різні місця України. Внаслідок чого в неї було викрадено нерухоме майно, а саме житловий будинок розташований за вказаною адресою, вартістю 11 988 480 грн. На підставі цієї заяви було відкрито кримінальне провадження № 12019120020009518 від 24.12.2019 року по факту викрадення людей – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст. 146 КК України. 
Вказала, що слідчі органи ухиляються від виконання своїх функціональних обов`язків, ефективне розслідування у даній справі не проводиться. Прокуратура незважаючи на звернення до неї як до органу уповноваженого державною здійснювати процесуальне керівництво ухиляється від належного процесуального контролю за розслідуванням у даній справі. Ймовірно причетні до злочину особи не допитуються та не розшукуються. Крім того, не вчинено жодної дії спрямованої на повернення викраденого житла.
Позивач вважає, що бездіяльністю органів прокуратури та досудового слідства їй завдано матеріальну та моральну шкоду в розмірі вартості викраденого майна – 11 988 480,00 грн. Також зазначила, що моральна шкода полягає в тому, що під час та після викрадення її було незаконно позбавлено волі, було порушено її соціальні зв`язки, порушено нормальний життєвий ритм, внаслідок ведення в мій організм невідомих препаратів психотропної дії погіршився загальний стан здоров`я. Крім того, розмір та наявність моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями та переживаннями пережитими, у зв`язку із позбавленням волі та затягуванням розгляду досудового розслідування за її заявами, неповноти та поверховості досудового розслідування збоку працівників правоохоронних органів, приниженням її честі, гідності та ділової репутації, оскільки раніше вона здійснювала підприємницьку діяльність та використовувала частину належного їй будинку під приватний готель від чого отримувала прибуток. Вказала, що протиправність бездіяльності слідчого органу підтверджується ухвалами слідчого судді від 25.09.2020 року у провадженнях № 1-кс/404/1599,1600,1601/20.
Посилаючись на ці обставини, позивач просила визнати дії Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Кіровоградської обласної прокуратури незаконними і такими, що завдали їй моральної шкоди через бездіяльність їх підлеглих підрозділів та відсутність процесуального керівництва при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 12019120020009518 від 24.12.2019 та стягнути із спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду в сумі 12 018 480 грн. 00 коп.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2022 року позов задоволено частково.
Суд стягнув з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15000 грн. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що суд першої інстанції неналежно оцінив фактичні обставини справи та припустився помилки при визначення розміру моральної шкоди, який є явно заниженим, у зв`язку з цим просила рішення в цій частині змінити, сягнувши зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України на її користь моральну шкоду в сумі 12 018 480 грн. 
В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального правова та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області мотивована тим, що підставою для відшкодування шкоди є наявність рішення суду, в якому встановлено незаконність (протиправність) дій посадових осіб. Однак доказів визнання протиправності дій чи бездіяльності слідчого, оперативних працівників позивачем не надано. Разом з цим, вказав, що позивачем не надано жодних доказів, що внаслідок дій органів досудового розслідування вона втрачала свої доходи чи можливість на працю та не представлено аргументів відносно того, що їй заподіяні душевні страждання внаслідок довго розслідування кримінального провадження, не довівши ні самого факту такого заподіяння моральної шкоди, ні довівши причино-наслідкового зв`язку із діями відповідачів та заподіянням моральної шкоди. 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги  задоволенню не підлягають з наступних підстав. 
Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.
Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).
Судом встановлено, що 24.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019120020009518 внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 146 КК України за заявою ОСОБА_1 про те, що 25.06.2019 року приблизно о 04:00 годині невідомі особи в масках знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , з будинку викрали заявницю та її чоловіка ОСОБА_2 та відвези до наркологічних центрів. Крім того невстановлені особи без дозволу вивезли двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2003 р.н. та ОСОБА_4 , 2004 р.н.(а.с. 6).
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда 25.09.2020 року у справі № 404/5732/20, провадження 1-кс/404/1599/20 скаргу адвоката Буряка В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області по кримінальному провадженню №12019120020009518, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого клопотання від 16.09.2020 року - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, якому доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №12019120020009518, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого адвокатом Буряком В.В. клопотання від 16.09.2020 року про проведення впізнання (а.с. 26).
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда 25.09.2020 року у справі № 404/5732/20, провадження 1-кс/404/1600/20 скаргу адвоката Буряка В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області по кримінальному провадженню №12019120020009518, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого клопотання від 16.09.2020 року - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, якому доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №12019120020009518, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого адвокатом Буряком В.В. клопотання від 16.09.2020 року про розшук та допит ймовірно причетних до викрадення осіб (а.с. 27).
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда 25.09.2020 року у справі № 404/5732/20, провадження 1-кс/404/1601/20 скаргу адвоката Буряка В.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області по кримінальному провадженню №12019120020009518, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого клопотання від 16.09.2020 року - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області, якому доручено проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №12019120020009518, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого адвокатом Буряком В.В. клопотання від 16.09.2020 року про проведення допиту свідків (а.с. 28).
Отже, вказаними ухвалами слідчого судді встановлено факт порушень слідчим СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області вимог КПК України щодо порядку та строків розгляду заяв, скарг та клопотань позивача в рамках кримінальних проваджень із констатацією необхідності їх усунень.
Отже, систематична бездіяльність слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області щодо розгляду заяв, скарг та клопотань, вочевидь, стала підставою для завдання позивачу душевних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема позивач була вимушена протягом тривалого часу і неодноразово звертатися до суду та правоохоронних органів для захисту своїх прав.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту завдання позивачу моральної шкоди.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
ЄСПЛ у справі «Тома проти Люксембургу» (2001 рік) використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Калок проти Франції» (2000 рік) та «Недбала проти Польщі» (2000 рік) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди позивачу буде 15 000 грн., виходячи з характеру та розміру душевних страждань позивача, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості.
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок позбавлення волі, незаконного позбавлення та викрадення належного їй нерухомого майна, приниженням честі, гідності та ділової репутації, як особи, яка здійснювала підприємницьку діяльність та отримувала прибуток, у зв`язку з тим, що дана вимога є передчасною та недоведеною, оскільки кримінальне провадження за даними фактами ще не завершено. 
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:
Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16.02.2023.

Судді: 

О.А. Письменний О.Л. Дуковський Л.М.Дьомич