ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 1.380.2019.001115          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 січня 2023 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В., 
          Коротких А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2020 у справі за адміністративним позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1   про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: зобов`язати ОСОБА_1 , власника квартири АДРЕСА_1 , за власні кошти привести квартиру № 7 у відповідність до технічного паспорту (поверхового плану) та документів, які підтверджують право власності, а саме: демонтувати самовільно влаштований камін в приміщенні під літ. 7-5, демонтувати самовільно добудовані за рахунок площі подвір`я веранду, сходові марші та самовільно влаштовані, шляхом виїмки ґрунту, підвальні приміщення в межах веранди та квартири з влаштованими в них вікнами та дверима зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_3 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2020 позов задоволено: зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести квартиру АДРЕСА_1 , у відповідність до технічного паспорту (поверхового плану) та документів, які підтверджують право власності, з урахуванням вимог розпорядження Галицької райадміністрації від 27.06.2018 №180 «Про самовільне перепланування квартири № 7 , демонтаж каміну, веранди, сходових маршів, самовільно влаштованих, шляхом виїмки ґрунту підвальних приміщень з вікном та дверями зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_3 ».
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов залишити без розгляду, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом порушено правила юрисдикції, позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2020 скасовано, провадження у справі закрито.
Постановою Верховного Суду від 22.09.2022 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Приймаючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із того, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту переобладнання приміщення та усунення таких порушень шляхом приведення жилого приміщення у попередній стан. Отже, справа за позовом такого суб`єкта належить до компетенції адміністративних судів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номери довідок 135972763 від 30.08.2018; 158342319 від 04.03.2019) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою Ф-2 з місця проживання про склад сім?ї і прописки №31214 від 01.08.2018, виданої Львівським комунальним підприємством «Старий Львів», квартира АДРЕСА_1 складається з: однієї житлової кімнати, площею 28,10 кв.м.; вбиральні площею 0,90 кв.м.; кладової площею 2,7 кв.м.; коридору площею 2,40 кв.м.; кухні площею 10,10 кв.м., всього загальна площа квартири становить 44,20 кв.м.
Водночас, вказаний будинок перебуває у власності територіальної громади міста Львів в особі Львівської міської ради, а балансоутримувачем цього будинку є Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» (далі - ЛКП «Старий Львів», Комунальне підприємство).
Відповідно до чинного Списку пам?ятників архітектури Української РСР, що перебувають під охороною держави, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 24.08.1963 №970, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , визначений як пам?ятка архітектури національного значення (охоронний номер 326/41).
У зв`язку із надходженням 07.11.2017 та 05.12.2017 до ЛКП «Старий Львів» звернень однієї із мешканок будинку АДРЕСА_3 про виконання ОСОБА_1 ремонтних робіт у будинку за відсутності дозвільних документів Комунальним підприємством здійснені обстеження. За результатами таких обстежень були виявлені факти виконання ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: самовільне перепланування квартири, влаштування на подвір?ї будинку веранди з металопластикових вікон і дверей.
У листопаді 2017 року та травні 2018 року ЛКП «Старий Львів» складені акти-попередження (№176 від 23.11.2017, №54 за травень 2018 року), в тексах яких ОСОБА_1 доведено до відома перелік самовільно вчинених ним ремонтних робіт та було запропоновано терміново привести стан квартири до попереднього.
Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Львівської міської ради 22.05.2018 прийнято постанову №0070 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення (а саме: порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини, передбаченого статтею 92 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі - КУпАП)), що полягає у проведенні ремонтних робіт з перепланування на пам?ятці культурної спадщини без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, та у зв??язку з цим вирішено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу (1 700 грн).
Комісією ЛКП «Старий Львів» 11.06.2018 проведено обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_2 та складено відповідний акт від 11.06.2018, за змістом якого, за адресою: АДРЕСА_4 , здійснено перепланування квартири зі встановленням каміну, добудову веранди у подвір?ї будинку, виїмку ґрунту та захоплення підвалу, встановлення дверей і вікон.
Головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_2 27.06.2018 прийнято розпорядження №180 «Про самовільне перепланування квартири №7 , демонтаж каміну, веранди, сходових маршів, самовільно влаштованих, шляхом виїмки ґрунту підвальних приміщень з вікном та дверима зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_3 », згідно якого затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №23 від19.06.2018) та запропоновано ОСОБА_1 у добровільному порядку та за власні кошти привести квартиру №7 у відповідність до технічного паспорта (поверхового плану) та документів права власності, демонтувати самовільно влаштований камін в приміщенні під літ. 7-5, демонтувати самовільно добудовані за рахунок площі подвір?я веранду, сходові марші та самовільно влаштовані шляхом виїмки ґрунту підвальні приміщення в межах веранди та квартири з влаштованими в них вікон та дверей зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_3 , - у термін до 15.07.2018.
ЛКП «Старий Львів» 20.07.2018 поштою надіслав на адресу ОСОБА_1 попередження про приведення у термін до 27.07.2018 квартири АДРЕСА_5 за власні кошти до попереднього стану, згідно з розпорядженням від 27.06.23018 №180.
Проте, 30.07.2018 та 26.02.2019 за результатами проведених обстежень ЛКП «Старий Львів» встановив, що вимоги Розпорядження власником квартири №7 ( ОСОБА_1 ) не були виконані, про що складені відповідні акти.
У зв`язку з наведеним та на виконання пункту 4 Розпорядження від 27.06.2018 №180, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Галицького районного суду міста Львова із цивільним позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання останнього за власні кошти привести квартиру №7 у відповідність до технічного паспорта (поверхового плану) та документів права власності. Однак, ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 05.12.2018 №№461/6572/18 провадження у справі за вказаним позовом було закрито з мотиву підсудності даного спору як публічно-правового адміністративному суду.
У зв`язку із викладеними обставинами, позивач звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що  відповідач без дозвільних документів, з порушеннями будівельних норм і правил, а також всупереч вимог законодавства про охорону культурної спадщини здійснив ремонтні роботи, що відповідачем під час судового розгляду цієї справи не було спростовано, а також не виконав у встановлений строк вимоги розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 27.06.2018 №180.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Щодо доводів скаржника про непідсудність даної справи адміністративному суду, то як вказав Верховний Суд у даній справі, спір у цій справі є публічно-правовим та належить до компетенції адміністративних судів.
Щодо посилань на пропуск строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів зазначає, що підстави для пред`явлення відповідачу заявлених вимог позивач виникли 30.07.2018 за наслідками проведеного комісією ЛКП «Старий Львів» обстеження спірної квартири, у ході якого було виявлено факт невиконання розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради «Про самовільне перепланування квартири №7, демонтаж каміну, веранди, сходових маршів, самовільно влаштованих, шляхом виїмки ґрунту підвальних приміщень з вікном та дверима зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_3 » від 27.06.2018 №180
Протягом встановленого законом строку позивач вперше звернувся із даним позовом до Галицького районного суду м. Львова 31.08.2018, проте, ухвалою цього суду від 05.12.2018, яку позивачем отримано 14.12.2018, провадження у справі закрито у зв`язку із неналежністю її розгляду в порядку цивільного судочинства. Позовна заява до адміністративного суду подана 12.03.2019.
Враховуючи факт звернення позивача до суду з позовом вперше з дотриманням строків звернення, дотримання вимог процесуального закону щодо форми та порядку подання позовної заяви, тривалість розгляду справи (в порядку іншого судочинства), на яку позивач об`єктивно не міг вплинути; поведінку позивача після отримання рішення суду про закриття провадження у справі у зв`язку із неналежністю розгляду спору в порядку цивільного судочинства, який у межах розумного строку звернувся до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції що позивачем не пропущений строк звернення до суду.
Щодо суті спору.
Згідно з статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Стаття 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлює, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
Статтею 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.
Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою м. Львова.
Процедуру вирішення питань, пов`язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об`єктів містобудування та архітектури регламентує Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затверджене рішенням виконкому від 09.09.2011 № 835 (чинне на час існування спірних правовідносин; далі -Положення № 835).
Пунктом 1.3 Положення № 835 передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отриманих у встановленому законодавством порядку містобудівних умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Відповідно до пункту 3.1 Положення № 835 розгляд питань за фактами здійсненого (здійснюваного) фізичними та юридичними особами самочинного будівництва (реконструкції) об`єктів за підвідомчістю справ здійснює районна адміністрація відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.
Порядок розгляду заяв з питань самочинного будівництва, визначений у розділі 4 вказаного Положення, згідно з яким при виявленні порушень, що суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, у висновку вказується їх зміст, конкретні пункти, параграфи, розділи державних будівельних норм і стандартів та інших нормативно-технічних документів, за якими виявлено порушення.
Висновок департаменту містобудування скеровується на розгляд міжвідомчої комісії при районній адміністрації відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.
Відповідно до пункту 5.1.3 Положення № 835 міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з рішень, зокрема, про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти: у разі неможливості виділення земельної ділянки для цього будівництва; у разі заперечення виконавчим органом міської ради визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності і не підлягає передачі у власність; у разі порушення прав інших осіб.
Відповідно до пункту 3.5. Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому від 01.11.2016 № 977 (далі - Положення № 977), до повноважень голови районної адміністрації належить, зокрема видання у межах компетенції районної адміністрації розпоряджень.
Відповідно до Положення №977 районна адміністрація здійснює контроль за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам (пункт 4.34), здійснює інші повноваження, передбачені законодавством України, ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями Львівського міського голови та цим Положенням (пункт 3.5.9), а також має право здійснювати контроль, проводити перевірки, інспекції з питань, які належать до його компетенції (пункт 5.2).
З огляду на наведені приписи районна адміністрація має повноваження з контролю за технічним станом, використанням і схоронністю об`єктів житлового фонду, станом їх благоустрою, а також за утриманням будинків, що належать громадянам. І для виконання цих повноважень наділений правом звернення до суду з позовом до фізичних осіб, які допустили порушення публічних інтересів у сферах благоустрою та містобудування. Саме такі інтереси захищає районна адміністрація у цьому спорі, і саме на їх реалізацію спрямовані його контрольні повноваження.
При цьому, повноваження зі здійснення контролю за використанням, схоронністю і станом благоустрою житлового фонду, а також за утриманням будинків і квартир, що належать громадянам, передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису. Тобто, публічні правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.
Як вбачається із матеріалів справи, за результатами розгляду листа ЛКП «Старий Львів», міжвідомча комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради вирішила рекомендувати позивачу привести квартиру у відповідність до технічного паспорта та документів права власності (протокол № 4 від 19.06.2018). Такий висновок міжвідомчої комісії затверджений розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 27.06.2018 №180 (далі - Розпорядження № 180).
Оскільки відповідач добровільно не виконав Розпорядження №180та не усунув допущених порушень, позивач як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій з контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду будь-якої форми власності звернувся до суду з позовом про зобов`язання привести спірну квартиру у відповідність наявній документації.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно ж частини другої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» прибудинкові території належать до об`єктів благоустрою населених пунктів.
Згідно з пункту 1 частини першої статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.
Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Окрім того, відповідно до статті 26 Закону України «Про охорону культурної спадщини» консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.
Консервація, реставрація, реабілітація, музеєфікація, ремонт, пристосування пам`яток місцевого значення здійснюються за наявності письмового дозволу органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, на підставі погодженої з ними науково-проектної документації.
Положеннями «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/11207 передбачено, що реконструкція жилого будинку це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.
Розділом 3 Державних будівельних норм України А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» визначено, що реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників, поліпшення умов експлуатації відноситься до реконструкції.
Згідно підпунктом 1.6.5 пункту 1.6 «Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» затвердженого рішенням виконавчого комітету Міської ради від 09.09.2011 №835 ознаки і класифікація самочинного будівництва, розширення, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, переобладнання, порушення правил експлуатації житлового фонду, охорони і використання пам`яток культурної спадщини, влаштування малих архітектурних форм є зокрема, перепланування (реконструкція, капітальний ремонт, реставрація) та переобладнання житлових будинків, житлових приміщень за рахунок ліквідації або влаштування таких архітектурно-конструктивних елементів як перегородки, вікна, двері; встановлення (будівництво) тамбурів, сіней, балконів, лоджій, веранд та інше без влаштування фундаментів, а також інженерного обладнання, без дозволу виконавчого органу міської ради і належно затвердженої проектної документації або з істотним відхиленням від проекту.
Як з наявних у матеріалах справи документів, позивачем здійснено перепланування квартири, влаштування у ній каміну, веранди, сходових маршів, влаштування шляхом виїмки ґрунту підвальних приміщень з вікном та дверима зі сторони дворового фасаду будинку.
Водночас, як випливає із наведених вище норм, нове будівництво, реконструкція, реставрація, ремонт у даному випадку може здійснюватися виключно з отриманням необхідної дозвільної документації. Позивач не вправі на власний розсуд здійснювати ремонт, переобладнання, прибудови, тощо, які стосуються пам`ятки архітектури національного значення.
Таким чином, оскільки вказані змінити вчинені у будинку, який віднесений до пам`яток архітектури національного значення, то суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача привести квартиру АДРЕСА_1 , у відповідність до технічного паспорту (поверхового плану) та документів, які підтверджують право власності, з урахуванням вимог розпорядження Галицької райадміністрації від 27.06.2018 №180 «Про самовільне перепланування квартири № 7 , демонтаж каміну, веранди, сходових маршів, самовільно влаштованих, шляхом виїмки ґрунту підвальних приміщень з вікном та дверями зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_3 ».
Доводи про безпідставність зобов`язання приведення квартири у відповідність до технічного паспорту з огляду на його відсутність в матеріалах справи, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідний документ знаходиться у віданні саме позивача, який не довів того, що спірні зміни, здійснені у квартирі, відповідають цьому паспорту.
Обставини того, що квартиру позивача не визнано окремою пам`яткою архітектури, не відміняє факту того, що така квартира є частиною будинку, який до такої пам`ятки віднесений.
Посилання відповідача на те, що без «веранди» потрапити до його квартири неможливо, без «веранди» у квартині та без віна у підвалі не буде природнього джерела світла, колегія суддів відхиляє, оскільки наведене жодним чином не надає йому право на виконання відповідних робіт без необхідної дозвільної документації.
При цьому, суд не заперечує факту того, що позивач як власник квартири (співвласник приміщень будинку) має забезпечувати у належному стані приміщення, будинок та прибудинкову територію. Проте, такий обов`язок позивач має виконувати у встановленому законом порядку, а не на власний розсуд.
Правовий статус подвір`я будинку, на якому здійснено спірну добудову, жодним чином не впливає на результат вирішення даного спору, а тому відповідні посилання скаржника відхиляються колегією суддів.
Посилання на нездійснення перевірки судом першої інстанції достовірності «поверхового плану» є безпідставним, оскільки будь-яких обставин, які б свідчили про його недостовірність матеріали справи не містять. Перевірка правомірності розпорядження від 27.06.2018 №180 не входить до предмету доказування у даній справі, а тому відповідні доводи також відхиляються колегією суддів.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2020 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          А.Ю. Коротких