ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2023 року	Львів	Справа № 500/3384/22 пров. № А/857/17674/22	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від  09 листопада 2022 року ухвалене суддею Баб`юком П.М. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 500/3384/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,  

                                                       В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області вiд 13 вересня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” та Закону України “ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 29 серпня 2022 року призначити і провести виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на підставі Закону України “Про пенсій не забезпечення” та Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
На підтвердження заявлених вимог покликається на те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії, вважаючи недостатнім для призначення пільгової пенсії трудовий стаж, наявний у позивача. Відмову мотивовано тим, що у довідці від 22.09.2021 року № 65, яка видана для підтвердження стажу роботи позивача, вказана не вірна постанова Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, тому немає підстав для врахування відомостей, вказаних у цій довідці, для підтвердження пільгового стажу позивача. Також не надано документів, на підтвердження того, в якому саме цеху працював позивач, оскільки робоче місце атестоване тільки в цеху металовиробів, у той час як позивач працював в арматурному цеху.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від  09 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною відмову Головного управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2, на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Зобов`язано Головне управляння Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 29 серпня 2022 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 992,40 грн судових витрат.
Приймаючи рішення у цій справі, суд виходив з того, що посада “електрозварник ручного зварювання” (у період з 02.02.1987 року по 04.02.2013 року) була передбачена Списком № 2 виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, починаючи з 1994 року, на підприємствах, де був працевлаштований позивач, проводилася атестація робочих місць, що також підтверджується, зокрема наказами № 32-в від 06.07.1994 року, № 22-в від 04.12.2002 року, № 41-в від 02.12.2007 року, № 61 від 26 12 2011 року (а.с 16-27.).
Щодо зазначення у довідці від 22.09.2021 року № 65, що видана промисловою базою ТзОВ “Тернопільбуд”, невірної  постанови Кабінету Міністрів України  якою, затверджено Списки виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд вказав, що вказана обставина жодним чином не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, така довідка видається роботодавцем, а тому відповідальність за допущення описки у такій довідці покладається на роботодавця, а не на працівника. Вказана довідка, засвідчена печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містить обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідки, з посиланням на первинні документи.
Факт роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання, підтверджується наявними в матеріалах справи архівними довідками, наказами, трудовою книжкою, тому у позивача були наявні усі підстави, передбачені пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 29 серпня 2022 року.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подавши апеляційну скаргу.
Відповідач у апеляційній скарзі просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року у справі № 500/3384/22 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у наданій позивачем довідці від 22.09.2021 року № 65 вказана не вірна постанова Кабінету Міністрів України, якою затверджено Списки виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Також, не надано документів, котрі би підтверджували, в якому саме цеху працював позивач. За результатами атестації робочих місць (накази за 1994, 2002 та 2007 роки), підтверджено право на пільгову пенсію електрозварника ручного зварювання в цеху металовиробів, а, згідно з долученими документами, позивач був прийнятий в арматурний цех (копія наказу від 03.02.1987 №21-к). Враховуючи зазначене, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, можливо зарахувати лише період з 03.02.1987 року по 21.08.1992 року, що є не достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах. Отже, позивач не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що є підставою для відмови в задоволенні позову.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що, згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працював:
- з 08 липня 1983 року по 11 листопада 1984 року токарем в Промисловій базі Тернопільського управління будівництвом;
- з 09 грудня 1984 року по 24 листопада 1986 року проходив строкову військову службу в Радянській Армії;
- з 03 лютого 1987 року прийнятий на роботу електрозварником ручного зварювання в Промислову базу будівельно-монтажного тресту “Тернопільпромбуд”, яка неодноразово була реорганізована та змінювала назву.
Так, 02 січня 1991 року Промислову базу будівельно-монтажного тресту “Тернопільпромбуд”  було перейменовано в Промислову базу орендної фірми “Тернопільбуд” правонаступником якої з 15 грудня 1994 року є Промислова база ТзОВ “Тернопільбуд -ЛТД”,  з 25 жовтня 2001 року правонаступником ТзОВ “Тернопільбуд-ЛТД” стала Промислова база ВАТ “Тернопільбуд ”, з 04 червня 2009 року правонаступником ВАТ “Тернопільбуд” стала Промислова база ТзОВ “Тернопільбуд”, де позивач продовжував працювати на посаді електрозварника ручного зварювання. 
- 04 лютого 2013 року, згідно зі статтею 36 КЗпП, позивач звільнений з роботи з ТзОВ “Тернопільбуд” у зв`язку з переведенням на роботу електрозварника ручного зварювання на комбінат “Будіндустрія ТзОВ Тернопільбуд ”, звідки звільнився 04 травня 2013 року.
- з 16 травня 2013 року по 06 червня 2014 року працював на посаді покрівельника в приватному підприємстві “Східний масив плюс”;
- з 22 червня 2015 року по 01 грудня 2015 року працював на посаді покрівельника в приватному підприємстві “Східний масив”;
- з 03 січня 2017 року по 20 червня 2017 року працював на посаді покрівельника в приватному підприємстві “Східний масив плюс”;
- з 21 червня 2017 року по 13 серпня 2018 року  працював на посаді охоронника відділу охорони та безпеки ТзОВ “Венбест”;
- 10 червня 2019 року і поданий час працює на посаді покрівельника в приватному підприємстві “Східний масив плюс”.
Як видно із довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.06.2021 року № 45 та від 22.09.2021 року № 65, виданих Промисловою базою ТзОВ “Тернопільбуд”, у період з 02.02.1987 року по 04.02.2013 року, позивач працював повний робочий день на посаді електрозварника ручного зварювання, що передбачена Списком № 2 (26 років 0 місяців 2 дні).
Вказані довідки видані на підставі наказів про результати проведення атестації робочих місць на умовах праці  № 32-в від 06.07.1994, № 22-в від 04.12.2002, №41-в від 02.12.2007, № 61 від 26.12.2011, наказів про прийняття на роботу № 21-к від 03.02.1987, №103-к1 від 30.06.1987, №15-к від 01.02.1989, №05-к від 04.02.2013, а також особової карти, відомостей про нарахування заробітної плати за 1987-2013 роки.
Також суд першої інстанції встановив, що 14 лютого 2021 року позивач досяг 55-річного віку, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявами про призначення пенсії за віком за Списком № 2, згідно зі статтею 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та статтею 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Так, на заяву позивача про призначення пенсії від 30.06.2021 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 07.07.2021 року № 1900-0214-8/20112 відмовило позивачу в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 03.02.1987 року по 04.02.2013 року на посаді електрозварювальника ручного зварювання в ТзОВ “Тернопільбуд”, згідно з довідкою № 45 від 16.06.2021 року, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (не вказано посилання на Список № 2, розділ, підрозділ посади, відпрацьовані робочі дні).
22.09.2021 року позивач вдруге звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії та надав нову довідку від 22.09.2021 року № 65, видану Промисловою базою ТзОВ “Тернопільбуд”. Однак, листом від 04.10.2021 року № 1900-0214-9/29419 відповідач відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на те, що для обчислення пільгового стажу неможливо врахувати довідку від 22.09.2021 року № 65, видану Промисловою базою ТОВ «Тернопільбуд”, оскільки, згідно з пунктом 3 Порядку 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
В подальшому, позивач знову звертався до відповідача із заявами про призначення пенсії (останній раз позивач звертався 29 серпня 2022 року).  За результатами розгляду його  заяви від 29 серпня 2022 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 13.09.2022 №3206-3374/К-02/8-1900/22 відмовило позивачу у призначенні пенсії. 
Відмова мотивована, тим що у довідці від 22.09.2021 року № 65 вказана не вірна  постанова Кабінету Міністрів України,  якою затверджено Списки виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Також не надано документів, котрі би підтверджували, в якому саме цеху позивач працював. Оскільки, за результатами атестації робочих місць (накази за 1994, 2002 та 2007 роки), підтверджено право на пільгову пенсію електрозварника ручного зварювання в цеху металовиробів, а згідно з наданими документами, позивач був прийнятий в арматурний цех. Тому, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком №2, можливо зарахувати лише період з 03.02.1987 року по 21.08.1992 року, що є не достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються  Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788-XII  (далі - Закон № 1788-XII) та  Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-ІV  (далі - Закон № 1058-ІV).
 Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
 Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Списки № 1 та № 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від  22 серпня 1956 року застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року, якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1,2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року.
Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, передбачалися газозварювальники та їх підручні, електрозварники та їх підручні.
Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року, передбачалася посада «електрозварник».
 Постановою Кабінету Міністрів № 162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені електрозварники та газозварники.
Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів в України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пунктів 1,2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Тому необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції вірно встановив, що посада “електрозварник ручного зварювання” (у період з 02.02.1987 року по 04.02.2013 року) була передбачена у Списку № 2. При цьому, починаючи з 1994 року на підприємствах, де був працевлаштований позивач, проводилася атестація робочих місць, що також підтверджується, зокрема наказами № 32-в від 06.07.1994 року, № 22-в від 04.12.2002 року, № 41-в від 02.12.2007 року, № 61 від 26 12 2011 року.
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  подана позивачем довідка від 22.09.2021 року № 65 засвідчена печаткою підприємства та підписами посадових осіб, містить обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідки з посиланням на первинні документи, а тому відповідач зобов`язаний прийняти таку довідку до уваги при обчисленні пільгового стажу позивача.
Помилка, допущена роботодавцем під час складання довідки, у реквізитах нормативного акту, яким регулюються спірні відносини, не змінює інформації про роботу позивача, оскільки така отримана внаслідок аналізу первинних документів, у яких зафіксовано умови праці позивача.
Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що довідка від 22.09.2021 року № 65 видана роботодавцем, а тому відповідальністю за допущення описки у цій довідці покладається на роботодавця, а не на працівника. 
Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставним покликання відповідача на те, що  описка у довідці від 22.09.2021 року № 65, в частині невірно вказаної  постанови Кабінету Міністрів України  якою, затверджено Списки виробництв, робіт і професій, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, є підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, обов`язкові відомості про періоди роботи, характер виконуваної роботи у спірний період та підстави видачі довідки, з посиланням на первинні документи, у вказаній довідці вказані вірно, і саме ці дані мають вирішальне значення при обчисленні пільгового стажу.
З приводу покликання апелянта на відсутність атестації робочого місця електрозварника ручного зварювання арматурного цеху, що є підставою відмови в зарахуванні стажу роботи на цій посаді, апеляційний суд зазначає наступне.  
Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про те, що за результатами атестації робочих місць (накази за 1994, 2002 та 2007 роки), підтверджено право на пільгову пенсію електрозварника ручного зварювання в цеху металовиробів, а згідно з долученими документами, позивач був прийнятий в арматурний цех (копія наказу від 03.02.1987 №21-к).
Також апеляційний суд звертає увагу не те, що суд першої інстанції не дав оцінку вищевказаним доводам відповідача, та вважав  що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, покладає надмірний тягар та обов`язок на позивача, оскільки надані останнім документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до пільгового стажу, у тому числі, за Списком №2.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав, що факт роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання, підтверджується також наявними в матеріалах справи архівними довідками, наказами, трудовою книжкою, що відповідачем не заперечується та не спростовується.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання сторонами не заперечується. Однак, спірним, залишається питання правомірності не зарахування відповідачем до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, періоду роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання в арматурному цеху за відсутності  (на думку відповідача) документів, що підтверджують проведення атестації робочого місця.
Так, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі – Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі – Методичні рекомендації).
Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
При цьому, стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці після 22 серпня 1992 року.
Отже, професія електрозварника ручного зварювання  в спірний період була передбачена у всіх Списках № 2 за 1956, 1991 та 1994 роки. При цьому, робота позивача на посаді електрозварника ручного зварювання до 21 серпня 1992 року не вимагає підтвердження атестації робочого місця.
Апеляційний суд встановив, що внаслідок проведення атестації робочих місць на підприємстві, де працював позивач, обґрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 працівникам робочого місця: загальні професії - електрозварювальник (код професії 23200000-19906),  професія електрозварювальник ручного зварювання відноситься до Списку № 2 за кодом 19906.
Отже, на переконання апеляційного суду, для визначення стажу таким, що дає право на пенсію на пільгових умовах, згідно зі Списком № 2, крім іншого, має значення виконання роботи за конкретною професією, а не на конкретному робочому місці, оскільки Список № 2 вказівки на необхідність виконання роботи на конкретному робочому місці (в структурному підрозділі) не містить.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач прийшов до помилкового висновку про те, що право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, на підприємстві де працював позивач, надається лише електрозварнику ручного зварювання в цеху металовиробів.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач працював на посаді електрозварника ручного зварювання (в тому числі в арматурному цеху), передбаченій Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день, що дає право на зарахування цього стажу до стажу який враховується при призначенні пенсії на пільгових умовах.
Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у позивача були наявні усі підстави, передбачені пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктом 2 частини другої  статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Однак, з приводу обрання судом першої інстанції способу захисту порушеного права апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.
Так, суд першої інстанції встановив, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області  у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах є протиправною, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити і здійснити виплату позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 29 серпня 2022 року.
У той же час, апеляційний суд встановив, що 29 серпня 2022 року позивач черговий раз звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. За результатами розгляду його  заяви відповідач листом від 13.09.2022 року № 3206-3374/К-02/8-1900/22 відмовив позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що вважав, що стаж роботи позивача посаді електрозварника ручного зварювання (з кількох підстав) не зараховуються до стажу, що дає право на пільгову пенсію.
Тобто, відповідач порушив права позивача під час обчислення стажу, що дає право на пільгову пенсію, а тому саме ці дії відповідача необхідно визнати протиправними.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що вирішення питання, наявності права на пільгову пенсію (підрахунку пільгового стажу) є прерогативою пенсійного органу. При цьому суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії.
Так, як йшлося вище, права позивача порушені тим, що під час розгляду заяви позивача від 29 серпня 2022 року відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача, стаж роботи на посаді електрозварника ручного зварювання, що призвело до неправильного підрахунку загальної тривалості пільгового стажу позивача.
Тому, на переконання апеляційного суду, для відновлення порушеного права позивача  необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29 серпня 2022 року та зарахувати до пільгового стажу позивача, стаж роботи посаді електрозварника ручного зварювання.
При цьому, апеляційний суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні пільгового стажу, з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі та за наявності підстав для призначення пільгової пенсії, відповідач порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.
Тому, апеляційний суд вважає позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 29 серпня 2022 року призначити і провести виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на підставі Закону України “Про пенсій не забезпечення ” та Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передчасними, що є підставою для відмови в їх задоволенні.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки, правильно встановивши обставини справи, обрав не правильний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача, в частині відмови в зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, стажу роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання в Промисловій базі орендної фірми “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд - ЛТД”,  Промисловій базі ВАТ “Тернопільбуд ”, промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд” з 22 серпня 1992 року по 04 лютого 2013 року. А також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 29 серпня 2022 року про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду у цій справі, та зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, стаж роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання в Промисловій базі орендної фірми “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд -ЛТД”,  Промисловій базі ВАТ “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд” з 22 серпня 1992 року по 04 лютого 2013 року. 
Таким чином, апеляційна скарга відповідача є частково обґрунтована, тому її необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від  09 листопада 2022 року скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1  до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, стажу роботи ОСОБА_1 на посаді електрозварника ручного зварювання в Промисловій базі орендної фірми “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд - ЛТД”,  Промисловій базі ВАТ “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд” з 22 серпня 1992 року по 04 лютого 2013 року. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 серпня 2022 року про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду у цій справі, та зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді електрозварника ручного зварювання в Промисловій базі орендної фірми “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд - ЛТД”,  Промисловій базі ВАТ “Тернопільбуд”, Промисловій базі ТзОВ “Тернопільбуд” з 22 серпня 1992 року по 04 лютого 2013 року. 
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 30.03.2023 року