Номер провадження: 22-ц/813/145/23 
Справа № 2-554/10
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2023 року                                                                          м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_5 про скасування права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2010 року ОСОБА_6 звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відповідачів та просила скасувати розпорядження органу приватизації №204370 від 26 червня 2007 року, згідно якого ОСОБА_3 було передано у приватну власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати Свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 26 червня 2007 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської, згідно якого ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .
При цьому посилалася на те, що вона працювала на посаді двірника в період з 18.02.1988 по 26.02.1996 р.р. в КП ЖКС «Порто-Франківський». За період роботи їй було надано службове приміщення в користування, а саме квартира АДРЕСА_1 . Весь цей час вона проживала в цій квартирі, сплачула рахунки та робила поточні ремонти. Квартира видана їй, як працівнику КП ЖКС «Порто-Франківський», тому вона не могла зареєструватися в ній.
У 2008 році вона маючи намір приватизувати квартиру АДРЕСА_1 , звернулася до відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області для реєстрації у вищевказаній квартирі, але їй було відмовлено по причині того, що дана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси.
23 жовтня 2008 року вона звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу завіреної копії зазначеного рішення, але у відповіді суду значилось, що за 2006-2007 роки зазначена справа не розглядалася, а під номером вказаного рішення зареєстрована інша цивільна справа, що перебувала в провадженні іншого судді. Оскільки відповідачка ніколи не мешкала в квартирі АДРЕСА_1 , приватизація проведена на підставі підроблених документів, ОСОБА_2 вважає, що її права, як фактичного користувача квартирою АДРЕСА_1 порушені.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2010 року позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про скасування права власності було задоволено.
Скасовано розпорядження органу приватизації №204370 від 26 червня 2007 року, згідно якого ОСОБА_3 було передано у приватну власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Скасовано Свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 26 червня 2007 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської, згідно якого ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що реєстрація відповідачки у квартирі АДРЕСА_1 та приватизація цієї квартири порушують права позивачки на реєстрацію в цій квартирі та її приватизацію.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
18 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2010 року, відповідно до якої просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про скасування права власності – відмовити у повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що предметом спору у даній справі була квартира АДРЕСА_1 . При цьому на момент розгляду справи власницею вказаної квартири була ОСОБА_1 та згідно іпотечного договору від 24.07.2007 року вказана квартира була заставним майном у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Однак, ані ОСОБА_1 , ані ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до участі у справі залучені не були.
Вказує, що рішення першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на те, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем, оскільки нею не доведено факту порушення її прав.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
10 грудня 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшла заява про закриття апеляційного провадження.
Вказана заява вмотивована тим, що ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 наголошує, що предметом зазначеної цивільної справи є квартира АДРЕСА_1 , якої фактично не існує.
ОСОБА_4 зазначає, що квартирою АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності, незаконно заволоділа ОСОБА_1 шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , якої фактично не існує та незаконного її відчуження.
Вказує, що оскільки апелянт не був і не є власником квартири АДРЕСА_1 , то рішення суду першої інстанції, яке оскаржується ніяким чином не могло і не може вплинути на його законні права та інтереси, а отже апеляційне провадження необхідно закрити.

22 квітня 2020 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників померлого позивача - ОСОБА_2 .
29 грудня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надійшло клопотання про виключення їх, як правонаступників позивача зі справи №2-554/10, так як позивач у вказаній справі є «тезкою» їх матері та ніякого відношення до них немає. 
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
10.05.2019 року Ухвалою Одеського апеляційного суду в складі судді Журавльова О. Г. було відкрито провадження по вказаній справі. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.06.2019 року цивільну справу апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про скасування права власності було призначено до розгляду.
Розпорядженням № 5105 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.
Ухвалою від 07 листопада 2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката /Бірюкова Андрія Миколайовича .
Витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у місті (Одеса 65039, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ СЕРЕДНЬОФОНТАНСЬКА, будинок 19-Б) інформацію про наявність чи відсутність спадкових справ, відкритих у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а також про наявність чи відсутність спадкоємців та у разі наявності надати копію спадкової справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.06.2021 року було витребувано:
-з КП «Агентство з приватизації житлового фонду» виконкому Одеської міської ради належним чином завірені копії всіх документів щодо приватизації квартири АДРЕСА_4 ;
-з КП «Агентство з приватизації житлового фонду» виконкому Одеської міської ради відомості щодо виконання рішення Приморського районного суду від 28.07.2010 року по справі №2-554/10, у тому числі доведення до відома зацікавлених осіб Розпорядження «Про скасування розпорядження органу приватизації №204370 від 26.06.2007 року та свідоцтва №8-20816 від 26.06.2007 року про право власності на житло»;
-з ОМБТІ та РОН відомості щодо виконання (реєстрації) Розпорядження КП «Агентство з приватизації житлового фонду» виконкому Одеської міської ради №284 від 07.10.2010 року;
- з КП «ЖКС Порто-Франківський» відомості щодо проживання/не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 ;
-з КП «ЖКС Порто-Франківський» щодо надання ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , як службового приміщення у зв`язку з виконанням трудових обов`язків (робота двірником).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.12.2021 року було залучено у якості правонаступників померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про скасування права власності.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2022 року було витребувано:
з Приморської державної нотаріальної контори у місті (Одеса 65039, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, ВУЛИЦЯ СЕРЕДНЬОФОНТАНСЬКА, будинок 19-Б) інформацію про наявність чи відсутність спадкових справ, відкритих у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , __.__.1946 року народження, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 а також про наявність чи відсутність спадкоємців та у разі наявності надати копію спадкової справи;
з департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради відомості щодо надання ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , як службового приміщення у зв`язку з виконанням трудових обов`язків (робота двірником).
Виключено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з кола учасників справи (правонаступників позивача).
Залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_5 .

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
В матеріалах справи наявна копія заочного рішення Приморського районного суду від 22.12.2006 року по справі №2-10123/06, відповідно до якого було задоволено позовні вимоги ОСОБА_10 та визнано за нею право користування житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 . Зобов`язано відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ УМВСУ в Одеській області зареєструвати ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . (Том І, а.с.6-7)
З листа за підписом заступника голови Приморського районного суду м. Одеси С.О. Погрібного від 04.03.2010 року вбачається, що Приморський районний суд м. Одеси перевіривши журнали вхідної кореспонденції, алфавітні покажчики за 2006-2007 роки, дані електронного реєстру та акти прийому передачі справ до архіву повідомляє, що справа за позовом ОСОБА_3 до Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області про встановлення місця проживання та реєстрацію судом не розглядалась. (Том І, а.с. 126) 
З довідки Приморського ПФУ м. Одеси Пенсійного фонду України №2720 від 30 липня 2008 року вбачається, що ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 знаходиться на обліку в Приморському УПФУ м. Одеси та отримує пенсію за віком при неповному стажі. (Том І, а.с.8)
З копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що остання з 22.07.1987 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 . (Том І, а.с. 9, зворот) 
З довідки КП ЖКС «Порто-Франківський» №269 від 08.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працювала на посаді двірника з 18.02.1988 року по 26.02.1996 року. (Том І, а.с. 12)
Розпорядженням органу приватизації від 26.06.2007 року №204370 було вирішено передати ОСОБА_3 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . (Том І, а.с. 28)
26 червня 2007 року Управлінням Житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , площа квартири становить 38,30 кв.м.. (Том І, а.с. 25)
З технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира складається з двох жилих кімнат, загальна площа квартир 38.3 кв.м. (Том І, а.с. 45)
З акту комісії у складі начальника дільниці №15 КП ЖКС «Фонтанський» від 13.05.2010 року за фактом обстеження квартири АДРЕСА_1 вбачається, що в даний момент у вказаній квартирі мешкає ОСОБА_2 , з її слів близько 20 років. Квартира оснащена: світло,водаканалізація. 
По дільниці №15 КП ЖКС «Фонтанський» станом на 15.05.2010 року громадянка ОСОБА_3 не проживає. (Том І, а.с. 105)
24.07.2007 укладено договір купівлі-продажу №2607 посвідчений приватним нотаріусом Калашник О.В., згідно якого ОСОБА_11 продала ОСОБА_1 вищезазначену квартиру, а також укладений іпотечний договорі посвідчений нотаріусом Калашник О.В. 24.07.2007 №2610, згідно якого іпотеко-держателем зазначено ЗАТ «Райфайзен Банк», який укладений в забезпечення до кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та зазначеним Банком, відповідно до якого перша отримала кредитний ліміт в 40 000 доларів США. (Том І, а.с.188; 189-192) 
З договору купівлі-продажу квартири від 1 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 . Квартира, що відчужується складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, житловою площею 28,3 кв.м., загальною площею 73,3 кв.м. (Том І, а.с. 148)
Розпорядженням Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу від 07.10.2010 року №284 було скасовано розпорядження органу приватизації №204370 від 26.06.2007 року та свідоцтва №8-20816 від 26.06.2007 року про право власності на житло на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.07.2010 року. (Том І, а.с. 157)
02.11.2018 відповідний запис у державному реєстрі щодо скасування права власності на вищезазначену квартиру громадянки ОСОБА_11 та скасування зазначеного свідоцтва внесено державним реєстратором Макаркіним А.К.
16.01.2019 державним реєстратором КП «Юридичний департамент реєстрації» Кротовою С.О. здійснено реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за громадянкою ОСОБА_13 , на підставі договору купівлі-продажу №2607 від 24.07.2007, який був укладений на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 , яке фактично скасовано на підставі рішення Приморського районного суду від 28.07.2010, тобто вказаний правочин та договір є недійсним.
В подальшому 18.01.2019 державним реєстратором КП «Юридичний департамент» Іскровим О.В. на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором 4329 від 15.12.2017, іпотечного договору 2610 від 24.07.2007, вимоги 16-12/17/4 від 17.01.2018 зареєстроване право власності на вищезазначену квартиру за ТОВ «ФК «Укрфінанс груп».
Надалі, 22.01.2019 згідно договору купівлі-продажу №147 від 22.01.2019 посвідченого приватним нотаріусом Янковською О.С. квартиру продано ОСОБА_14 .
13.03.2019, на підставі договору купівлі-продажу №726 від 13.03.2019 квартиру продано ОСОБА_5 .
З ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/7217/19 від 20 травня 2019 року вбачається, що 12.03.2019, до чергової частини Портофранківського ВП надійшла заява адвоката Савенко Л.М. в інтересах ОСОБА_4 щодо незаконних дій державного реєстратора Іскрова О.В., що призвели до незаконного заволодіння права власності на квартиру що належить їй. Згідно заяви встановлено ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно проникла до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 на праві власності, заволоділа об`єктом, який начебто належить їй на праві власності та передала його ОСОБА_16 в оренду, мотивуючи що спірний об`єкт має номер №27, а не №32, як це є відповідно до відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (копії правовстановлюючих документів додаються). (Том ІІ, а.с. 30)
З листа Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) від 10.04.2020 року за №6249/56-18 вбачається, що перевіркою по архіву виявлено актовий запис про смерть від 16.01.2017 року складений відділом на гр. ОСОБА_2 __.__.1946 року народження. Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рева Н.В. було надіслано лист, з якого вбачається, що спадщину по закону прийняли та оформили в рівних частках спадкоємці першої черги - діти спадкодавця:
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (Том ІІ, а.с. 147)
З листа КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 13.07.20221 року №1461/11 вбачається, що документи, які передували наданню квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , як службового житла на підприємстві відсутні та знаходяться в Департаменті архівної справи та діловодства Одеської міської ради. (Том ІІ, а.с. 162)

Мотивувальна частина
застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вирішуючи спір, суд виходить із такого.
Так, 10 грудня 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшла заява про закриття апеляційного провадження.
Вказана заява вмотивована тим, що ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 наголошує, що предметом зазначеної цивільної справи є квартира АДРЕСА_1 , якої фактично не існує.
ОСОБА_4 зазначає, що квартирою АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності, незаконно заволоділа ОСОБА_1 шляхом проведення незаконної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , якої фактично не існує та незаконного її відчуження.
Вказує, що оскільки апелянт не був і не є власником квартири АДРЕСА_1 , то рішення суду першої інстанції, яке оскаржується ніяким чином не могло і не може вплинути на його законні права та інтереси, а отже апеляційне провадження необхідно закрити.
24.07.2007 укладено договір купівлі-продажу №2607 посвідчений приватним нотаріусом Калашник О.В., згідно якого ОСОБА_11 продала ОСОБА_1 вищезазначену квартиру, а також укладений іпотечний договорі посвідчений нотаріусом Калашник О.В. 24.07.2007 №2610, згідно якого іпотеко-держателем зазначено ЗАТ «Райфайзен Банк», який укладений в забезпечення до кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та зазначеним Банком, відповідно до якого перша отримала кредитний ліміт в 40 000 доларів США. (Том І, а.с.188; 189-192) 
При таких обставинах відсутні підстави для закриття апеляційного провадження згідно ч.3 ст. 362 ЦПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга, подана ОСОБА_1 підлягає вирішенню по суті.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Звідси порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження 14-144цс18).
Право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.
Власний інтерес заінтересованої особи полягає у тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Так, звертаючись до суду з відповідним позовом  ОСОБА_6 посилалася на те, що вона працювала на посаді двірника в період з 18.02.1988 по 26.02.1996 р.р. в КП ЖКС «Порто-Франківський». За період роботи їй було надано службове приміщення в користування, а саме квартира АДРЕСА_1 . Весь цей час вона проживала в цій квартирі, сплачула рахунки та робила поточні ремонти. Квартира видана їй, як працівнику КП ЖКС «Порто-Франківський», тому вона не могла зареєструватися в ній.
У 2008 році вона маючи намір приватизувати квартиру АДРЕСА_1 , звернулася до відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області для реєстрації у вищевказаній квартирі, але їй було відмовлено по причині того, що дана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси.
З листа Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) від 10.04.2020 року за №6249/56-18 вбачається, що перевіркою по архуву виявлено актовий запис про смерть від 16.01.2017 року складений відділом на гр. ОСОБА_2 __.__.1946 року народження. Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 16.04.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рева Н.В. було надіслано лист, з якого вбачається, що спадщину по закону прийняли та оформили в рівних частках спадкоємці першої черги - діти спадкодавця:
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (Том ІІ, а.с. 147)
29 грудня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надійшло клопотання про виключення їх, як правонаступників позивача зі справи №2-554/10, так як позивач у вказаній справі є «тезкою» їх матері та ніякого відношення до них немає. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2022 року було виключено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з кола учасників справи (правонаступників позивача).
З позовної заяви та матеріалів справи не вбачається чи порушено та яким чином порушено майнові права ОСОБА_2 крім цього станом на момент розгляду вказаної справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 померла, згідно даних наданих котаріальною конторою спадкоємців немає.
В матеріалах справи наявна копія заочного рішення Приморського районного суду від 22.12.2006 року по справі №2-10123/06, відповідно до якого було задоволено позовні вимоги ОСОБА_10 та визнано за нею право користування житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 . Зобов`язано відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ УМВСУ в Одеській області зареєструвати ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . (Том І, а.с.6-7)
З листа за підписом заступника голови Приморського районного суду м. Одеси С.О. Погрібного від 04.03.2010 року вбачається, що Приморський районний суд м. Одеси перевіривши журнали вхідної кореспонденції, алфавітні покажчики за 2006-2007 роки, дані електронного реєстру та акти прийому передачі справ до архіву повідомляє, що справа за позовом ОСОБА_3 до Відділу громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області про встановлення місця проживання та реєстрацію судом не розглядалась. (Том І, а.с. 126) 
З довідки Приморського ПФУ м. Одеси Пенсійного фонду України №2720 від 30 липня 2008 року вбачається, що ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 знаходиться на обліку в Приморському УПФУ м. Одеси та отримує пенсію за віком при неповному стажі. (Том І, а.с.8)
З копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що остання з 22.07.1987 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 . (Том І, а.с. 9, зворот) 
З довідки КП ЖКС «Порто-Франківський» №269 від 08.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працювала на посаді двірника з 18.02.1988 року по 26.02.1996 року. (Том І, а.с. 12)
Розпорядженням органу приватизації від 26.06.2007 року №204370 було вирішено передати ОСОБА_3 у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . (Том І, а.с. 28)
26 червня 2007 року Управлінням Житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , площа квартири становить 38,30 кв.м.. (Том І, а.с. 25)
З технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що квартира складається з двох жилих кімнат, загальна площа квартир 38.3 кв.м. (Том І, а.с. 45)
З акту комісії у складі начальника дільниці №15 КП ЖКС «Фонтанський» від 13.05.2010 року за фактом обстеження квартири АДРЕСА_1 вбачається, що в даний момент у вказаній квартирі мешкає ОСОБА_2 , з її слів близько 20 років. Квартира оснащена: світло,водаканалізація. 
По дільниці №15 КП ЖКС «Фонтанський» станом на 15.05.2010 року громадянка ОСОБА_3 не проживає. (Том І, а.с. 105)
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2010 року позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про скасування права власності було задоволено.
Разом з тим, 24.07.2007 укладено договір купівлі-продажу №2607 посвідчений приватним нотаріусом Калашник О.В., згідно якого ОСОБА_11 продала ОСОБА_1 вищезазначену квартиру, а також укладений іпотечний договорі посвідчений нотаріусом Калашник О.В. 24.07.2007 №2610, згідно якого іпотеко-держателем зазначено ЗАТ «Райфайзен Банк», який укладений в забезпечення до кредитного договору укладеного між ОСОБА_1 та зазначеним Банком, відповідно до якого перша отримала кредитний ліміт в 40 000 доларів США. (Том І, а.с.188; 189-192) 
Відповідно до ст.33 ЦПК України ( в редакції чинній на момент розгляду справи) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст.33 ЦПКУкраїни. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Аналогічні положення місцяться в цивільно-процесуальному кодексі, чинному на момент розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).
В пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.
Суд першої інстанції, в порушення вимог ч.5 ст.12 ЦПК України, не роз`яснив позивачу про його процесуальне право залучити до справи у якості співвідповідача належну особу, що потягло за собою унеможливлення захисту права позивачки в обраний нею спосіб.
Суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості усунути зазначені недоліки, оскільки залучення до справи відповідача на стадії апеляційного розгляду законом не передбачено, а вирішення позовних вимог із прийняттям рішення про права та інтереси особи, що не була залучена до участі у справі є безумовною підставою для скасування судового рішення в силу п.8 ч.1 ст.411 ЦПК України.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав, викладених в мотивувальній частині даної постанови.

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2010 року - скасувати.
Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3 , Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору  ОСОБА_4 , ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ОСОБА_5  про скасування права власності – відмовити у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення буде складено 20.03.2023 року.

Головуючий:                                                                         О. В. Князюк

Судді:                                                                                 О. М. Таварткіладзе

                                                                                        А. П. Заїкін