Справа № 127/26877/20
Провадження № 22-ц/801/284/2023
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року	Справа № 127/26877/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Оніщука В.В.,
суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,
з участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А.,

учасники справи:
позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Урожай»,
відповідач:  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником – адвокатом Сауляком Євгеном Васильовичем на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Жмудя О. О. у залі суду, повний текст рішення складено 18 листопада 2022 року,
встановив:

У грудні 2020 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Урожай» (далі – СТОВ «Урожай») звернулося в суд із позовом до  ОСОБА_1  про стягнення коштів. 
Позовна заява мотивована тим, що 03 квітня 2017 року між позивачем та громадянином Ізраїлю ОСОБА_2 , який згодом у 2018 році набув громадянства України та отримав ім`я ОСОБА_1 , було укладено договір поворотної фінансової безвідсоткової позики №03/04/17, за умовами якого СТОВ «Урожай» мало передати відповідачу позику у розмірі 500 000 грн., а відповідач зобов`язувався її повернути до 31 грудня 2018 року.
У період з 03 квітня 2017 року до 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримав від СТОВ «Урожай» позику на загальну суму 189 810 грн., проте всупереч умовам договору, відповідач у строк до 31 грудня 2018 року отримані кошти не повернув, тому СТОВ «Урожай» звернувшись в суд з даним позовом, просило стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за договором №03/04/17 від 03 квітня 2017 року у розмірі 303 584,55 грн., яка складається з 189 810 грн. основної суми боргу; 91 966,83 грн. неустойки в період з 01 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року; 11 058,72 грн. інфляційних втрат за вказаний період; 10 749,00 грн. 3 % річних, а також понесені судові витрати.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» заборгованість за договором №03/04/17 про надання поворотної фінансової безвідсоткової позики від 03 квітня 2017 року в розмірі 303 584,55 грн., яка складається з 189 810 грн. основної суми боргу; 91 966,83 грн. неустойки в період з 01 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року; 11 058,72 грн. інфляційних втрат за вказаний період; 10 749,00 грн. 3 % річних.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у ході судового розгляду факт укладення між сторонами договору №03/04/17 від 03 квітня 2017 року та факт передання позивачем ОСОБА_1 на виконання вказаного договору грошових коштів у розмірі 189 810 грн. є доведеними. Доказів виконання свого зобов`язання із повернення коштів ОСОБА_1 суду не надав, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника, подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог СТОВ «Урожай» відмовити, а також вирішити питання розподілу судових витрат. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що касові ордери, на які позивач посилався як на докази передання йому грошових коштів не підписані керівником підприємства, що суперечить вимогам Постанови правління НБУ № 148 від 29 грудня 2017 року «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». Також у вказаних касових ордерах як номер паспорту одержувача грошових коштів зазначений паспорт, який відповідачу не належить. Окрім того суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про призначені судові засідання, оскільки він 24 лютого 2022 року вибув з України, а його представник також виїхав з території України та супроводженням справи не займався.
На апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представником позивача надано відзив, у якому зазначає, що скарга є необґрунтованою і просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
В судовому засідання представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Представник СТОВ «Урожай» в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, надавши при цьому відповідні пояснення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено такі обставини по справі.
03 квітня 2017 року між СТОВ «Урожай» та громадянином Ізраїлю ОСОБА_3 (паспорт № НОМЕР_1 ) укладено договір поворотно-фінансової безвідсоткової позики № 03/04/17, згідно умов якого СТОВ «Урожай» зобов`язується передати ОСОБА_4 500 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму у строк до 31 грудня 2018 року. Договір є безпроцентним. У разі порушення позичальником строку повернення позики, він повинен сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення виконання зобов`язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, сплата пені не звільняє від обов`язку виконання зобов`язання (а. с. 7, том 1).
За вказаним договором в період з 03 квітня 2017 року по 28 квітня 2017 року ОСОБА_5 отримав кошти на загальну суму 189 810 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами №189 від 04 квітня 2017 року, №195 від 05 квітня 2017 року, №202 від 06 квітня 2017 року, №206 від 07 квітня 2017 року, №213 від 10 квітня 2017 року, №215 від 11 квітня 2017 року, №220 від 12 квітня 2017 року, №223 від 13 квітня 2017 року, №230 від 14 квітня 2017 року, №241 від 18 квітня 2017 року, №243 від 19 квітня 2017 року, №256 від 20 квітня 2017 року, №260 від 21 квітня 2017 року, №268 від 24 квітня 2017 року, №272 від 25 квітня 2017 року, №276 від 26 квітня 2017 року, №281 від 27 квітня 2017 року, №283 від 28 квітня 2017 року (а. с. 116-134, том 1).
30 січня 2018 року ОСОБА_6 отримав паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 28, том 1).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2021 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу (а. с. 150, том 1). 
Згідно із висновком експерта від 08 квітня 2022 року підписи у графі «Підпис одержувача» у видаткових касових ордерах №187 від 03 квітня 2017 року, №189 від 04 квітня 2017 року, №195 від 05 квітня 2017 року, №202 від 06 квітня 2017 року, №206 від 07 квітня 2017 року, №213 від 10 квітня 2017 року, №215 від 11 квітня 2017 року, №220 від 12 квітня 2017 року, №223 від 13 квітня 2017 року, №230 від 14 квітня 2017 року, №241 від 18 квітня 2017 року, №243 від 19 квітня 2017 року, №256 від 20 квітня 2017 року, №260 від 21 квітня 2017 року, №268 від 24 квітня 2017 року, №272 від 25 квітня 2017 року, №276 від 26 квітня 2017 року, №281 від 27 квітня 2017 року, №283 від 28 квітня 2017 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів.
Підписи у графі «Підпис одержувача» у видаткових касових ордерах №189 від 04 квітня 2017 року, №195 від 05 квітня 2017 року, №202 від 06 квітня 2017 року, №206 від 07 квітня 2017 року, №213 від 10 квітня 2017 року, №215 від 11 квітня 2017 року, №220 від 12 квітня 2017 року, №223 від 13 квітня 2017 року, №230 від 14 квітня 2017 року, №241 від 18 квітня 2017 року, №243 від 19 квітня 2017 року, №256 від 20 квітня 2017 року, №260 від 21 квітня 2017 року, №268 від 24 квітня 2017 року, №272 від 25 квітня 2017 року, №276 від 26 квітня 2017 року, №281 від 27 квітня 2017 року, №283 від 28 квітня 2017 року виконані ОСОБА_1 . 
Встановити чи виконаний підпис у графі «Підпис одержувача» у видатковому касовому ордері №187 від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 не виявилось можливим, оскільки при оцінці результатів порівняльного дослідження підписів встановлено, що ні збіжні, ні розбіжні ознаки не утворюють сукупності, достатньої для позитивного або негативного висновку.(а. с. 224-229, том 1).
Між сторонами виник спір з приводу повернення заборгованості за договором поворотної фінансової безвідсоткової позики.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики відповідно до положень статті 1047 ЦК України укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Положеннями статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як визначено частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У справі, що розглядається видача позики на виконання укладеного між СТОВ «Урожай» та ОСОБА_1 договору відбувалася на підставі видаткових касових ордерів.
На момент видачі коштів за укладеним між сторонами договором порядок проведення касових операцій регулювався Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року далі – Положення). 
Відповідно до п. 3.1 Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.
Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо (п. 3.4 Положення). 
У апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 зазначено, що на доданих до позовної заяви копіях видаткових касових ордерів відсутні підписи керівника підприємства, проте апеляційний суд такі доводи апеляційної скарги не приймає до уваги, оскільки абзацом другим п. 3.4 Положення, передбачено, що підпис на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства.
При цьому п. 3.12. Положення передбачено, що під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей касир зобов`язаний перевірити, зокрема, наявність і справжність на документах відповідних підписів, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника підприємства або осіб, які ним уповноважені. У разі невиконання хоча б однієї із зазначених вимог касир повертає документи для відповідного оформлення. 
Отже, судом першої інстанції зроблено обгрунтований висновок щодо відсутності сумнівів у наявності дозволу керівника СТОВ «Урожай» на видачу коштів за видатковими касовими ордерами №187 від 03 квітня 2017 року, №189 від 04 квітня 2017 року, №195 від 05 квітня 2017 року, №202 від 06 квітня 2017 року, №206 від 07 квітня 2017 року, №213 від 10 квітня 2017 року, №215 від 11 квітня 2017 року, №220 від 12 квітня 2017 року, №223 від 13 квітня 2017 року, №230 від 14 квітня 2017 року, №241 від 18 квітня 2017 року, №243 від 19 квітня 2017 року, №256 від 20 квітня 2017 року, №260 від 21 квітня 2017 року, №268 від 24 квітня 2017 року, №272 від 25 квітня 2017 року, №276 від 26 квітня 2017 року, №281 від 27 квітня 2017 року, №283 від 28 квітня 2017 року.
Окрім того на долучених до матеріалів справи оригіналах зазначених касових ордерів є підпис керівника СТОВ «Урожай» Олянюка В. А. (а. с. 116-134).
Також апеляційний суд звертає увагу, що у п. 3.5 Положення зазначено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред`явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. 
Отже, факт отримання грошових коштів за видатковими касовими ордерами підтверджується підписом одержувача, який у касових ордерах відповідно до висновку експертів від 14 вересня 2021 року належить саме ОСОБА_1 .
Таким чином, колегія суддів, з огляду на викладене, погоджується з висновком суду про доведеність факту передання позивачем СТОВ «Урожай» відповідачу ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 189 810 грн. на виконання договору №03/04/17 від 03 квітня 2017 року. Доказів виконання зобов`язання із повернення вказаних коштів відповідачем матеріали справи не містять.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу і твердження представника ОСОБА_1 про те, що останньому не належить паспорт № НОМЕР_3 від 09 червня 2015 року, який зазначено як паспорт одержувача за видатковими касовими ордерами, оскільки належність вказаного паспорту ОСОБА_1 підтверджується наявною у матеріалах справи копією такого паспорта (а. с. 8, 207 том 1), апостилем (а. с. 184, том 1), нотаріально завіреною заявою ОСОБА_7 від 07 травня 2018 року (а. с. 185, том 1), а також документами, наданими у відповідь на запит суду першої інстанції Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці від 06 січня 2022 року № 9-21.21-30 (а. с. 204-209, том 1).
Крім того, необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції.
Як визначено пунктом 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Суд першої інстанції протягом провадження справи судову кореспонденцію, зокрема, повістки про виклик до суду направляв ОСОБА_1 на адресу його зареєстрованого місця проживання, а саме на адресу АДРЕСА_1 . Однак починаючи з липня 2022 року листи поверталися із зазначенням причини невручення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а. с. 250б, , том 1, а. с. 6, 18, 25 том 2).
Оскільки ОСОБА_1 всупереч вимогам статті 131 ЦПК України не повідомив суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, з урахуванням викладеного, він вважається належним чином повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції. 
Відтак колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
З огляду на наведені обставини, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, то понесені судові витрати у зв`язку із апеляційним переглядом справи слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Сауляком Євгеном Васильовичем, залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                  В. В. Оніщук

Судді:                  С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук