Номер провадження: 22-ц/813/4095/23 
Справа № 522/25838/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Приходько Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023                                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Приходько Л. А.
суддів:                Бездрабко В.О.
                       Кутурланової О.В.
секретар                Виходець А.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , 
відповідач - Об`єднана житлова комісія Військової частини НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року у складі головуючого судді Шенцевої О.П., повний текст рішення складено 05 жовтня 2022 року,
встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання поновлення на квартирному обліку, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування (військова частина НОМЕР_1 ) від 06 лютого 2008 року оформлене протоколом №1 від 08 лютого 2008 року в частині виключення (зняття) підполковника запасу ЗСУ ОСОБА_1 , який перебуває на обліку (черзі) осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (перебування у списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, складом сім`ї 4 особи: ( ОСОБА_1 ; дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 ); зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити на квартирному обліку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 підполковника запасу ЗСУ ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину ОСОБА_2 , сина - ОСОБА_3 , сина ОСОБА_4 , на обліку (черзі) осіб , що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (перебування у списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, з залишенням на квартирному обліку.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування (військова частина НОМЕР_1 ) (нині Об`єднаної житлової комісії військова частина НОМЕР_1 від 06 лютого 2008 року оформлено протоколом № 1 від 06 лютого 2008 року в частині: виключити (зняти) підполковника запасу ЗСУ ОСОБА_1 , який перебуває на обліку (черзі) осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (перебування списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, складом сім`ї 4 особи: ( ОСОБА_1 ; дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 )
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , поновити підполковника запасу ЗСУ ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , сім`ю у складі 4 особи: ( ОСОБА_1 ; дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 )на обліку (черзі) осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (перебування списках військовослужбовців, що потребують покращення житлових умов на загальних підставах) з 15 липня 1996 року, з залишенням на квартирному обліку.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вислуга позивача на військовій службі складає більше, ніж 20 років, з 04 серпня 1977 року по 28 вересня 1999 року, у зв`язку із чим він та члени його сім`ї мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. 
Підстави, визначені законом для зняття позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, не настали, а тому зняття з квартирного обліку позивача є неправомірним. При цьому суд зазначив, що будь-які належні і допустимі докази того, що позивач був зарахований на квартирний облік внаслідок подання ним відомостей, що не відповідають дійсності, або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, у матеріалах справи відсутні.
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року, провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначав що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби , зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення житловими приміщеннями) належать до юрисдикції адміністративних судів. Такий висновок виловлений у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №326/643/21.
Також вказав , що ОСОБА_1 знято з квартирного обліку, відповідно до вимог пункту 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, як такого, що не підтвердив поліпшення житлових умов згідно вимог керівних документів, тимчасово до підтвердження потреби в поліпшені житлових умов, а отже рішення засідання житлової комісії про зняття позивача з квартирного обліку є правомірним, та таким, що прийнято з урахуванням вимог чинного законодавства.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року військовій частині НОМЕР_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду від 29 вересня 2022 року, відстрочено сплату судового збору в сумі 2724.00грн за подання апеляційної скарги та відкрито апеляційне провадження у цій справ.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року справу призначено до розгляду.
20 грудня 2022 року ОСОБА_1 подана заява про повернення апеляційної скарги з підстав несплати військовою частиною НОМЕР_1 судового збору за подання апеляційної скарги, та відсутністю, на думку заявника, підстав для відстрочення судового збору. 
Вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки питання про відстрочення сплати судового збору вирішено апеляційний судом на стадії відкриття провадження у справі. Ухвала, якою вирішено питання про відстрочення судового збору набрала законної сили, та є чинною.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.
У письмових поясненнях, направлених ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду, останній зазначав, що на час звернення його до суду, відповідно до роз`яснень пленуму ВССУ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01.03.2013 № 3, (пункт 24) справи щодо права особи на житло, зокрема і справи щодо взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із обліку розглядалися в порядку цивільного судочинства. Також зазначив, що чинним законодавством не передбачена можливість зняття з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зі списку осіб, які користуються правом першочергового, позачергового одержання жилих приміщень, у зв`язку з непроходженням щорічної перереєстрації облікової справи, або не наданням документів, котрі комісія може витребувати та перевірити самостійно. Посилаючись на те, що незаконним виключенням з узагальненого спису військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов були порушені його права, які підлягають поновленню просив рішення Приморського районного суд м. Одеси залишити без змін, а апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 без задоволення.
Заявою, поданою 20 січня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду, ОСОБА_1 просив справу розглянути без його участі.
Представник військової частини НОМЕР_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а причини своєї неявки в судове засідання не повідомив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених цивільним процесуальним законодавством, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся з позовом для захисту своїх житлових прав.
Однак при цьому суд залишив поза увагою, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця, а саме невиконання відповідачем обов`язку забезпечення належним жилим приміщенням (зняття з черги на покращення житлових умов та квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ), який є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міністерства оборони України у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 розділу І Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380).
Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення (абзац перший пункту 4 розділу І Інструкції № 380).
Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міністерства оборони України, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 380).
Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва (пункт 7 розділу ІІ Інструкції № 380).
Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (абзац перший пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 380).
Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
У постанові від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
З огляду на викладене, оскільки право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у цій справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Наведене залишилося поза увагою суду першої інстанцій, який належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі — закриттю.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року відповідачу відстрочено сплату судового збору в сумі 2724.00грн за подання апеляційної скарги.
Частиною 7 статті 141 ЦПК України, визначено, що, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю ІІ групи, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2724.00грн компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 255, 256, 367, 374,377, 382 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2022 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання поновлення на квартирному обліку закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 06 лютого 2023 року.

Головуючий                                                                        Л.А. Приходько

Судді:                                                                                В.О. Бездрабко

                                                                               О.В. Кутурланова