ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 березня 2023 року           справа №200/1556/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року у справі № 200/1556/22 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                         ВСТАНОВИВ: 

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незастосування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 норм статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до підземного стажу періоди роботи: 22 грудня 1989 року – 09 квітня 1990 року, 03 липня 1990 року – 04 липня 1990 року, 14 липня 1990 року – 20 жовтня 1996 року, 11 листопада 1996 року – 31 рудня 1998 року, період служби в армії 05 липня 1990 року – 15 квітня 1992 року та здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, з дати призначення пенсії, тобто з 03 червня 2021 року та виплатити різницю з пенсії, яка склалась внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем.
В обґрунтування позову зазначив, що перебуває на обліку у відповідача, як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 03.06.2021. 
У відповідь на адвокатське звернення позивач дізнався, що ГУПФУ в Донецькій області не зарахував деякі періоди його підземної роботи до підземного стажу, а тому при розрахунку пенсії позивача не застосовано норми ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", у зв`язку з чим розмір пенсії менший, ніж він розраховував.
Позивач має більше 15 років стажу під землею, однак згідно розрахунку стажу відповідач не визначив такий стаж як підземний та протиправно не застосував норми ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці"
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до підземного стажу ОСОБА_1 періодів роботи: 22 грудня 1989 року – 09 квітня 1990 року, 03 липня 1990 року – 04 липня 1990 року, 14 липня 1990 року – 20 жовтня 1996 року, 11 листопада 1996 року – 31 рудня 1998 року та період служби в армії 05 липня 1990 року – 15 квітня 1992 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати призначення - 03 червня 2021 року, зарахувавши до пільгового стажу(підземного) періоди роботи: 22 грудня 1989 року – 09 квітня 1990 року, 03 липня 1990 року – 04 липня 1990 року, 14 липня 1990 року – 20 жовтня 1996 року, 11 листопада 1996 року – 31 рудня 1998 року та період служби в армії 05 липня 1990 року – 15 квітня 1992 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги .
Спірні періоди неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи, оскільки при вивчені документів, наданих позивачем до заяви, встановлено, що довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відсутні.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. 
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Позивач, ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України (паспорт № НОМЕР_2 виданий 28 липня 2021 року органом 1455), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
3 червня 2021 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Вважаючи, що розмір призначеної пенсії є меншим, за допомогою адвоката звернувся до відповідача із відповідним запитом. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1502-8/127905 від 15 грудня 2021 року на адвокатський запит повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи, страховий стаж заявника складає 39 років 11 місяців 27 днів, в тому числі робота за списком № 1 - 13 років 10 місяців 24 дні (враховано по 15.06.2015). До стажу роботи за списком № 1 не враховано періоди: з 17.05.1989 по 01.08.1989, з 22.12.1989 по 09.04.1990, з 03.07.1990 по 04.07.1990, з 14.07.1992 по 20.10.1996, з 11.11.1996 по 31.12.1998 у зв`язку з відсутністю довідок про підтвердження пільгового характеру робіт відповідно до “Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 зі змінами від 09.12.2015 № 1028.
Враховуючи зазначене, відсутні підстави для застосування норм Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” при розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 .
Відповідач вказує, що позивач має лише 13 років 10 місяців 24 дні пільгового підземного стажу за Списком № 1, тому немає підстав для застосування норм ст. 8 Закону № 345-VI.
До стажу роботи позивача на підземних роботах за Списком №1 не зараховано такі періоди підземних робіт: 22.12.1989 - 09.04.1990; 03.07.1990 - 04.07.1990; 14.07.1992 - 20.10.1996; 11.11.1996 - 31.12.1998 у зв`язку з відсутністю довідок про підтвердження пільгового характеру робіт, а також період служби в армії з 05.07.1990 - 15.04.1992.
Згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 , а саме записами №№ 1-14 вбачається, що ОСОБА_1 , працював:
- з 22.12.1989 по 09.04.1990 - гірничим підземним з повним робочим днем під землею, запис в трудовій книжці №3-4 (3 міс. 18 дн.);
-           з 03.07.1990 по 04.07.1990 - гірничим підземним з повним робочим днем під землею, запис в трудовій книжці № 5-6 (1 дн.); звільнено 04.07.1990 з посади гірничого робітника підземного у зв`язку з призовом на військову службу.
-           з 05.07.1990 по 15.04.1992 - служба в армії, запис в трудовій книжці №7, військовий квиток НОМЕР_4 (1 р. 9 міс. 11 дн.);
-          з 14.07.1992 по 20.10.1996 - учнем гірничого підземного з повним робочим днем під землею, гірничий підземний, прохідник 4 р., гірничий майстер - записи в трудовій книжці №8-12 (4 р. 3 міс. 7 дн.);
- з 11.11.1996 по 31.12.1998 - прохідник підземний з повним робочим днем під землею, запис в трудовій книжці № 13-14 (2 р. 1 міс. 21 дн.)/а.с.13-22/.
Тобто, трудова книжка містить записи про роботу у періоди : 22 грудня 1989 року – 09 квітня 1990 року, 03 липня 1990 року – 04 липня 1990 року, 14 липня 1990 року – 20 жовтня 1996 року, 11 листопада 1996 року – 31 рудня 1998 року на роботах, що належать до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 05.07.1990 по 15.04.1992 підтверджується військовим квитком НОМЕР_4 .
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджується робота позивача у спірні періоди повний робочий день під землею на посадах, що віднесені до Списку № 1, позивач до призову на строкову військову службу, працював на посаді гірничого робітника підземного, тому відповідач протиправно не врахував спірні періоди роботи позивача до стажу роботи, що дає право пенсію за віком на пільгових умовах.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон № 1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в двох випадках:
1) відсутність трудової книжки;
2) відсутність в трудовій книжці відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.
Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 22.12.1989 - 09.04.1990; 03.07.1990 - 04.07.1990; 14.07.1992 - 20.10.1996; 11.11.1996 - 31.12.1998 у зв`язку з відсутністю довідок про підтвердження пільгового характеру робіт, а також період служби в армії з 05.07.1990 - 15.04.1992.
Між тим, трудовою книжкою позивача підтверджується, що у зазначені періоди він працював на шахті гірником підземним (прохідником підземним) з повним робочим днем під землею, посада передбачена Списком 1, затвердженим постановою РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173, постановою КМ СРСР від 26.01.1991 № 10.
Записи в трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесений відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.
Таким чином, в спірні періоди позивач працював в шахті, на посаді, яка дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону № 345.
Є безпідставними доводи пенсійного органу, що для підтвердження пільгового характеру роботи позивача, необхідно надати уточнюючу довідку, оскільки записами в трудовій книжці підтверджується пільговий характер роботи позивача в спірні періоди його трудової діяльності.
Щодо незарахування періоду служби в армії 05 липня 1990 року – 15 квітня 1992 року до пільгового стажу позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України “Про загальний військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фактом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України “Про пенсійне забезпечення” або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Оскільки позивач до призову на строкову військову службу, працював на посаді гірничого робітника підземного, тому час проходження позивачем строкової військової служби має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року у справі № 200/1556/22 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року у справі № 200/1556/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 березня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 20 березня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                 І.Д. Компанієць

Судді                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                 Е.Г. Казначеєв