ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2023 року
м. Київ
справа № 930/2579/20
провадження № 51-3018км22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
захисника                                       ОСОБА_6 ,
засудженого                                  ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ТОВ «Спільне Українсько-Німецьке підприємство «Автострада» - адвоката ОСОБА_8 та касаційну скаргу прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020000000314, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
м. Мостиська Мостиського району Львівської області, проживаючого у 
АДРЕСА_1 , зареєстрованого у 

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Вступ
23 вересня 2019 року приблизно о 21:00, ОСОБА_7 спільно з особами матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, перебуваючи на території асфальтного заводу TOB "СП "Автострада", що розташований у с. Червоне Немирівського району Вінницької області, з метою підпалу операторської асфальтобетонної установки, взяли і підпалили кожен з них по раніше ними виготовленому пристрою для підпалу та кинули в операторську кабіну асфальтнобетонної установки. Внаслідок вищевказаних дій, зокрема ОСОБА_7 потерпілій стороні спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 334, 09 грн.
Суд першої інстанції засудив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Апеляційний суд, залишив без задоволення скаргу потерпілої сторони та частково задовольнив скаргу прокурора, змінив вирок суду першої інстанції та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахував у строк відбутого 
ОСОБА_7 покарання за цим вироком термін його попереднього ув`язнення, починаючи з 12 жовтня 2020 року по 04 жовтня 
2021 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. В решті вирок залишив без змін.
Не погоджуючись з таким рішенням апеляційного суду, потерпіла сторона та прокурор подали касаційні скарги в яких посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, просять скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, в порядку касаційного розгляду, має відповісти на доводи щодо правильності застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні засудженому покарання з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням із встановленим іспитовим строком.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 
04 жовтня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 23 вересня 2019 року о 21:00, спільно з особами матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, умисно, незаконно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою незаконного пошкодження чужого майна, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи на території асфальтного заводу TOB "СП "Автострада", що розташований у с. Червоне Немирівського району Вінницької області, з метою підпалу операторської асфальтобетонної установки, взяли і підпалили кожен з них по раніше ними виготовленому пристрою для підпалу та кинули в операторську кабіну асфальтнобетонної установки. Внаслідок вищевказаних дій, зокрема ОСОБА_7 потерпілій стороні спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 334, 09 грн.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року вирок районного суду змінено та постановлено зарахувати відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_7 покарання за цим вироком термін його попереднього ув`язнення, починаючи з 12 жовтня 2020 року по 04 жовтня 
2021 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. 
В решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг й узагальнені доводи особи, яка її подала
У поданих касаційних скаргах, доводи яких є аналогічними за своїм змістом, потерпіла сторона та прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, порушують питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Вважають, що ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована та не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
 
Позиції інших учасників судового провадження
У запереченнях на касаційні скарги потерпілої сторони та прокурора захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 наводить обґрунтування на спростування доводів цих скарг та просить залишити їх без задоволення як безпідставні. 
У судовому засіданні прокурор виступив на підтримку поданих касаційних скарг, а засуджений та його захисник заперечували проти їх задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, засудженого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України). 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
 
Щодо застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні засудженому покарання з подальшим звільненням від його відбування з випробуванням із встановленим іспитовим строком.
Висновки суду про доведеність  винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 194 КК України у поданих касаційних скаргах 
не оспорюються, судовий розгляд кримінального провадження проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Доводи потерпілої сторони та прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала апеляційного суду - це рішення суду стосовно законності й обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі, зокрема, слід зазначити мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановлені ухвали та положення закону, яким він керувався.
Що стосується покарання та його мети, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною 1 статті 65 КК України установлено, що суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Нормами ст. 12 КК України передбачена класифікація кримінальних правопорушень:
1. Кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
2. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов'язане з позбавленням волі.
3. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.
Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Під час перевірки матеріалів даного кримінального провадження колегією суддів встановлено те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до положень ст. 12 КК України належить до тяжкого злочину, дані про особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання ним своєї вини, наявність у засудженого малолітньої дитини та на обставину, що його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб. 
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
В свою чергу, потерпіла сторона та прокурор, не погодившись із цим рішенням подали апеляційні скарги, в яких, зокрема порушили питання про скасування вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
На обґрунтування своїх доводів зазначені сторони кримінального провадження посилались, крім іншого, на те, що районним судом не було в достатній мірі враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкість.
Однак, цих доводів поданих скарг про необґрунтоване звільнення 
ОСОБА_7 від відбування визначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, що призвело до м`якості призначеного останньому покарання апеляційний суд належним чином не перевірив і не спростував та, залишаючи апеляційну скаргу потерпілої сторони й прокурора в цій частині без задоволення, не зазначив підстави, з яких їх визнано необґрунтованими.
До того ж, слід зазначити, що з урахуванням конкретних обставин скоєного, характеру дій засудженого, не знижує тяжкості й небезпечності кримінального правопорушення вчиненого засудженим його характеристика у загальносоціальному плані, а також його посткримінальна поведінка, спрямована на залагодження своєї провини.
Також апеляційний суд належним чином не мотивував та жодним чином не обґрунтував, того: чому встановлені судом першої інстанції пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття засудженого, визнання ним своєї вини, наявність у засудженого малолітньої дитини та, які саме дані про особу засудженого дають підстави для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
З урахуванням наведеного, усіх зазначених вище пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу засудженого, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про можливість застосування до засудженого положень ст. 75 КК України.
Тому, доводи касаційних скарг потерпілої сторони та прокурора в цій частині є обґрунтованими.
Отже, колегією суддів встановлено неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг 
Наведені вище обставини дають підстави для задоволення касаційних скарг потерпілої сторони та прокурора й скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_7 із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю її змісту вимогам статей 370, 419 КПКУкраїни та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції, суду необхідно врахувати наведене вище, перевірити належним чином усі доводи апеляційних скарг потерпілої сторони та прокурора й постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення, яке б відповідало положенням ст. ст. 370, 419 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, з урахуванням його тяжкості, даних про особу засудженого й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, слід вважати м`яким.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги представника потерпілого ТОВ «Спільне Українсько-Німецьке підприємство «Автострада» - адвоката ОСОБА_8 та прокурора задовольнити.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є  остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_3