Ухвала
 
23 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 490/736/21
провадження № 61-3830ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 
2022 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
13 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 
1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2021 року справу № 490/736/21 визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Центрального районного суду 
м. Миколаєва від 08 грудня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі № 490/736/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат