Справа № 161/17736/22  Провадження №33/802/202/23 	Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М. 	
Категорія: ч.1 ст.215-5 КпАП України	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Гапончука В.В.,
з участю
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника ОСОБА_1 – Міщук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 ,до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.212-5 КпАП України,
В С Т А НО В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-5КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Із протоколу №54/24/38-2556 про адміністративне правопорушення від 12.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи начальником штабу – заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив вимоги «Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», яка затверджена постановою КМУ від 19.10.2016 року №736 (далі – Інструкція), що призвело до розголошення службової інформації у сфері оборони. Зокрема, вказаною особою для обробки інформації з грифом «Для службового користування» використовувався власний ноутбук «HP», який не призначений для обробки інформації з обмеженим доступом (не впроваджено комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю, а його жорсткий магнітний диск не облікований як для службового користування). Під час огляду інформації, яка міститься безпосередньо на зазначеному вище ноутбуці, був відкритий месенджер «WhatsApp», в якому знаходився документ з грифом «Для службового користування», який містить службову інформацію у сфері оборони, що був перенаправлений через вказаний месенджер іншому користувачу. Описане свідчить про факт обробки ОСОБА_1 службової інформації на власному ноутбуці, який підключений до глобальної мережі Інтернет та з якої вказаною особою здійснюється доступ до різноманітних сайтів всесвітньої мережі та месенджерів.
Зазначений факт є порушенням вимог п.п.14, 42, 50, 101 Інструкції та ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», п.20 «Положення про технічний захист інформації в Україні», затвердженого Указом Президента України від 27.09.1999 року №1229/99, зі змінами та окремих положень «Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах», затверджених постановою КМУ від 29.03.2006 року №373, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.212-5 КпАП України.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів викладених в ній та просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положення ст.251 КпАП України регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.
Частиною 1 статті 212-5 КпАП України визначено адміністративну відповідальність за порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.
Отже, об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у порушенні порядку обліку, зберіганні і використанні документів та інших носіїв інформації, які містять службову інформацію, яке призвело до розголошення такої інформації.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 736 від 19.10.2016 року затверджено Типову інструкцію про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, якою визначено єдині вимоги до ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану під час провадження оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, діяльності у сфері оборони держави, та іншу службову інформацію, в органах державної влади, інших державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, зокрема п.34 передбачено, що облік електронних носіїв інформації, на які планується записувати службову інформацію, ведеться службовою особою діловодства у журналі за формою згідно з додатком 7. А пунктами 38 і 39 згаданої Інструкції забороняється записувати службову інформацію на електронний носій інформації, не внесений до журналу обліку електронних носіїв інформації, на які планується записувати службову інформацію.
Отже, інформація з обмеженим доступом може оброблятися тільки в системі з підтвердженим комплексним захистом інформації і під суворою звітністю.
Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення №54/24/38-2556 від 12.12.2022 року ОСОБА_1 будучи начальником штабу – заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив вимоги «Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію», яка затверджена постановою КМУ від 19.10.2016 року №736 (далі – Інструкція), що призвело до розголошення службової інформації у сфері оборони. Зокрема, вказаною особою для обробки інформації з грифом «Для службового користування» використовувався власний ноутбук «HP», який не призначений для обробки інформації з обмеженим доступом (не впроваджено комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю, а його жорсткий магнітний диск не облікований як для службового користування). Під час огляду інформації, яка міститься безпосередньо на зазначеному вище ноутбуці, був відкритий месенджер «WhatsApp», в якому знаходився документ з грифом «Для службового користування», який містить службову інформацію у сфері оборони, що був перенаправлений через вказаний месенджер іншому користувачу. Описане свідчить про факт обробки ОСОБА_1 службової інформації на власному ноутбуці, який підключений до глобальної мережі Інтернет та з якої вказаною особою здійснюється доступ до різноманітних сайтів всесвітньої мережі та месенджерів.
Зазначений факт є порушенням вимог п.п.14, 42, 50, 101 Інструкції та ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», п.20 «Положення про технічний захист інформації в Україні», затвердженого Указом Президента України від 27.09.1999 року №1229/99, зі змінами та окремих положень «Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах», затверджених постановою КМУ від 29.03.2006 року №373.
На погляд суду апеляційної інстанції доводи апелянта не узгоджуються з доказами у справі.
Як вбачається з матеріалів справи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-5 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №54/24/38-2556 від 12.12.2022 року, протоколом огляду відеозапису від 18.11.2022 року, фото ноутбука та іншими матеріалами справи.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані час, дата та місце вчинення правопорушення, а також на те, що протокол складений із порушенням строків, а тому його не можна вважати належним і допустимим доказом.
Однак такі апеляційні доводи ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Положення ч.2 ст.254 КпАП України регламентують, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи 25.11.2022 року провідному спеціалісту сектору охорони державної таємниці Управління СБУ у Волинській області ОСОБА_2 передано протокол огляду з додатками від 18.11.2022 року для опрацювання та встановлення наявності правових підстав для складання протоколу за ст.212-5 КпАП України.
Разом з тим в своїх показаннях, даними в суді першої інстанції, ОСОБА_2 зазначив, що опрацювавши надані матеріали, встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.212-5 КпАП України та намагався по телефону викликати останнього до УБСУ у Волинській області для оформлення матеріалів, однак, ОСОБА_1 на дзвінки не відповідав. Ствердив, що лише після належного повідомлення та з`явлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , 12.12.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений із дотриманням вимог ч.2 ст.254 КпАП України.
Тому посилання апелянта на порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає голослівними, оскільки вона повністю відповідала вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-5 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Апеляційний суд доходить висновку, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя згідно з вимогами ч.2 ст.33 КпАП України урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу за санкцією ч.1 ст.212-5 КпАП України.
Нові докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надані не були.
Враховуючи вищенаведене постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КпАП України,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2023 року щодо  ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Гапончук