П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/11489/22 
                                                            Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В. 
                                                            Суддя-доповідач:  Сушко О.О. 
23 березня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, - період з 27.12.2017 по 05.10.2022 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, - період з 27.12.2017 по 05.10.2022, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 №100.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати судове рішення в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив військову службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області.
Відповідно до наказу від 26.12.2017 №1084 позивач звільнений з служби цивільного захисту з 26.12.2017.
Станом на день звільнення відповідач не провів з позивачем розрахунків компенсації за невикористану додаткову відпустку та індексації грошового забезпечення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.03.2022 по справі №560/3166/22 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за грудень 2015 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 та нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 26.12.2017, з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області перерахувало на банківський рахунок позивача 07.09.2022 грошові кошти в розмірі 60766,16 грн. та 14.09.2022 в розмірі 13587,46 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.04.2022 по справі №560/3085/22 зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 26.12.2017.
На виконання рішення суду Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області перерахувало на банківський рахунок позивача 06.10.2022 грошові кошти в розмірі 8965,15 грн.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення суми стягнення, з огляду на наступне.
Згідно частини першої статті 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Статтею 116 КЗпП визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
За правилами статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Встановивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Відтак, можливість задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні перебуває у залежності від проведення фактичного розрахунку зі звільненим працівником та наявність самого факту звільнення особи з роботи. Тобто, обов`язок роботодавця нарахувати та виплатити середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні виникає лише у разі припинення з особою трудових відносин, що вимагає проведення з останнім повного розрахунку при звільненні, а також затримка у проведенні відповідного розрахунку.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі по тексту - Порядок №100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
В силу пункту 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Зі змісту наведених норм вбачається, що на користь працівника, щодо якого мала місце несвоєчасність розрахунку при звільненні, підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з кількості календарних днів протягом періоду такої затримки.
Як встановлено вище, звільнено позивача зі служби цивільного захисту 26.12.2017. Остаточний розрахунок при звільненні з позивачем проведено 06.10.2022. Таким чином, весь час затримки розрахунку при звільненні дорівнює 1743 днів.
Відповідно до довідки про доходи від 16.11.2022 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, за два повних місяці служби перед звільненням позивача (жовтень, листопад 2017 року) грошове забезпечення, яке враховується для обчислення середньоденного заробітку, складало 15949,40 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача становить 261,47 грн. (15949,40/61). 
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року в справі №480/3105/19, зазначено з-поміж іншого, що синтаксичний розбір текстуального змісту статті 117 КЗпП України дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми. 
Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. Цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, проте за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.
Колегія суддів встановила, що згідно матеріалів справи належна при звільненні сума для виплати позивачу склала 189805,69 грн., у тому числі й спірна у ній сума 83318,77 грн. Таким чином, частка спірної суми у належній становить 43,9 % (83318,77 грн.).  
Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 200070,83 грн. (261,47х1743х43,9/100).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті прийняв правильне рішення, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для його зміни в резолютивній частині з викладених вище обставин.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області  задовольнити  частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року  змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:
"Стягнути із Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.12.2017 по 06.10.2022 в розмірі 200070,83 грн (двісті тисяч сімдесят гривень 83 копійки)".
В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.