Головуючий І інстанції: О.О. Кукоба

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. 	Справа № 440/5716/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2022, по справі № 440/5716/22
за позовом      ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                    
про  визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2015 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням, та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідкою від 30.07.2018 № 4/846 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 60 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням індексу інфляції та виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.04.2015 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 шляхом включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2015 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням, та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідкою від 30.07.2018 №4/846 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 60 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з урахуванням індексу інфляції та виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2022 позовні вимоги залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначив, що пенсійним органом при призначені пенсії протиправно не врахував усі види грошового забезпечення за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що суперечить нормам чинного законодавства.
Крім того апелянт звертав увагу на прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, що полягає у розгляді адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження справу, у той час як дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, з 01.04.2015 отримує пенсію відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 816/1259/18 складено довідку від 30.07.2018 вих. № 4/846 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 60 останніх календарних місяців служби підряд перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до якої включено відомості про отримані позивачем у 2013-2015 роках грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі зазначеної довідки.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 29.12.2021 вих. № 16493-15962/Т-02/8-1600/21 повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії.
Не погодившись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже, виходячи з приписів наведених норм при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Велика Палата Верховного Суду приймаючи у подібних правовідносинах постанову від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 прийшла до висновку, що при обчисленні пенсії на підставі ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. 
Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 09.06.2022 у справі № 686/23674/17.
Так спірні правовідносини склались з приводу необхідності врахування при обчисленні пенсії на підставі Закону № 2262-ХІІ сум грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2015 роки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням, та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 30.07.2018 № 4/846.
Із дослідженої у судовому засіданні довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 30.07.2018 № 4/846 встановлено, що виплата позивачу грошової допомоги на оздоровлення здійснювалась у листопаді 2013, грудні 2014 та березні 2015, а матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань проводилась у грудні 2013, а отже такі виплати не мали систематичного характеру протягом 24 календарних місяців перед звільненням, здійснювались не щомісячно, з огляду на що підстави для їх врахуванню при обчисленні пенсії позивачу відсутні.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.
Посилання позивача на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі № 816/1259/18 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначене судове рішення не створює передумов для перерахунку пенсії з урахуванням певних складових грошового забезпечення.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції із порушенням норм процесуального права, що полягає у розгляді адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження справу, у той час як дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Обґрунтовуючи доводи стосовно недотримання судом першої інстанції при розгляді справи вимог щодо форми адміністративного судочинства, а саме помилкове віднесення даної справи до справ незначної складності, відповідач звертав увагу, що дана справа має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для позивача, а отже розгляд даної справи у спрощеному позовному провадженні виключений.
Так, ч. ч. 2, 3 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Частиною 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справами незначної складності є справи щодо, зокрема, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України справами незначної складності є також інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У свою чергу перелік справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження передбачений ч. 4 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
При цьому, з огляду на предмет позову та беручи до уваги, що в рамках даної справи сторонами не заперечувались фактичні обставини, а вирішенню підлягали виключно питання застосування права, враховуючи, що спори щодо вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах, вже були предметом судового розгляду, колегія суддів не вбачає підстав, що перешкоджають віднесенню даної справи до справ незначної складності та неможливість її розгляду в порядку спрощеного судочинства.
Натомість, бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.
Із матеріалів справи не встановлено обставин, які б потребували розгляду справи у відкритому судовому засіданні із викликом сторін, з огляду на що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення проводити розгляд справи за правилами спрощеного судочинства
Отже, колегія суддів переглянувши у межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 по справі № 440/5716/22  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    В.В. Катунов