ПОСТАНОВА                                                   
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2023 року
м. Київ
справа № 662/1238/21
провадження № 51- 253 км 22
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання      ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Херсонського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 12021231220000124, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу положень ст.89 Кримінального кодексу України (далі - КК),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки відповідно до вимог ст. 76 КК. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення в період з 24 червня по 07 жовтня 2021 року.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів. 
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він 20 червня 2021 року приблизно о 19:00, перебуваючи поряд із альтанкою на АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті, особистих неприязних відносин, під час раптово виниклої словесної сварки із ОСОБА_8 , затиснувши в долоні правої руки металевий предмет, схожий на ніж, наніс останньому два удари в ділянку черевної порожнини, в результаті яких потерпілий впав на асфальтне покриття, заподіявши ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 117/Н від 30 липня 2021 року, тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих колото-різаних ушкоджень передньої черевної стінки черева з ушкодженням сальника і круглої зв`язки печінки, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, що утворилися від колюче-ріжучих предметів. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК, тобто заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. 
Херсонський апеляційний суд 28 грудня 2021 року скасував вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, ухваливши новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК покарання у виді 5 років позбавлення волі. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить скаргу розглянути з її участю в режимі відеоконференції.
Зазначає, що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК, врахував дані про його особу, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих обставин. Апеляційний суд не звернув увагу на те, що місцевим судом установлено протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_7 , зокрема, перед заподіянням тілесних ушкоджень, про що потерпілий підтвердив у ході розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій. 
Вказує на те, що суд апеляційної інстанції не заслухав думку потерпілого стосовно  апеляційної  скарги прокурора,  не врахував обставину, що пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, також відсутність цивільного позову потерпілого у справі і призначив ОСОБА_7 суворе покарання, яке є явно несправедливим.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просила касаційну скаргу захисника залишити без задоволення, а судове рішення - без зміни. 
Іншим учасникам було належним чином повідомлено про судовий розгляд кримінального провадження, але в судове засідання вони не з`явилися.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Як зазначено у ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За змістом ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як убачається з касаційної скарги захисника, доведеність винуватості у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК та кваліфікація його дій  не оспорюються.
Доводи в касаційній скарзі про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість колегія суддів вважає неспроможними.
Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
Суд апеляційної інстанції зазначених вимог закону про кримінальну відповідальність дотримався та обґрунтовано зазначив у вироку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК, належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів про доцільність звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що суд першої інстанції хоча й врахував, крім іншого, дані про особу засудженого, пом`якшуючі покарання обставини і відсутність обтяжуючих обставин, також вчинення ним лише одного епізоду злочину, що він не судимий в силу ст. 89 КК та думку потерпілого, однак не зазначив переконливих мотивів того, чому саме вказані дані та обставини визнав такими, що  істотно  знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, впливають на пом`якшення покарання та дають можливість призначити покарання з випробуванням.
Із вироку апеляційного суду вбачається, що призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК, суд  відповідно до  положень статей 50, 65 КК врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, яке належить до тяжких злочинів, що він посередньо характеризується за місцем проживання, на його утриманні неповнолітніх дітей не має, при цьому зазначив те, що ОСОБА_7 зник з місця пригоди після вчинення протиправних дій, що підтверджує зухвалий характер  обставин вчиненого ним  кримінального правопорушення.
Водночас, суд апеляційної інстанції врахував те, що ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро покаявся, раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого, який просив не призначати засудженому суворе покарання, відсутність обтяжуючих обставин та дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК, яке за своїм розміром є мінімальним, та, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Що стосується доводів захисника про те, що суд апеляційної інстанції не  заслухав думку потерпілого стосовно апеляційної  скарги прокурора, то вони є безпідставними, оскільки у матеріалах кримінального провадження є заява потерпілого ОСОБА_8 про розгляд кримінального провадження без  його участі (а.п. 79).
Доводи захисника про те, що суд апеляційної інстанції під час судового розгляду не врахував обставину, яка пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю вчиненого злочину є неспроможними, оскільки ні під час досудового  розслідування, ні на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, вказана обставина не була встановлена. 
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 420 КПК.
Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, які були би підставами для зміни чи скасування судового рішення, у провадженні не встановлено.
За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Херсонського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.     
Судді:
 
  ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                 ОСОБА_3