ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/28016/19	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/97/23 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 310020000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Костів О. З., 
за участю секретаря - Сович Н.А. 
розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/28016/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Дмитришин Мирослави Петрівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складений 17 жовтня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
у грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про: 1) розірвання шлюбу, укладеного між сторонами, який зареєстрований 03 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №164; 2) стягнення аліментів на утримання однієї дитини — ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, які визначити у розмірі однієї чверті від його заробітку (доходу) (том 1, а.с. 2-4).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що сімейні стосунки у сторін не склались та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам  ОСОБА_2 . Зазначила, що кожен із сторін живе своїми інтересами, а погляди на шлюб у кожного діаметрально протилежні. Відповідач вчиняє скандали та проявляє незадоволення сімейним життям, вчиняє насильство. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю. Позивач зазначила, що вона раніше уже зверталась із позовом про розірвання шлюбу, однак, залишила без розгляду, оскільки вважала, що можна зберегти сім`ю та відповідач змінить своє відношення до неї. Проте, відповідач належних висновків із цього не зробив. Нехтування сімейними цінностями, систематичні погрози та фізичне насильство з боку відповідача не припинилось, що призвело до того, що сторони не спілкуються, не цікавляться життям одне одного. Зазначила, що фактично, крім дочки сторін нічого не поєднує, вони стали чужими людьми та втратили почуття любові один до одного. Також, позивач зазначила, що відповідач не надає систематично належні кошти на утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні. З врахуванням наведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів — задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №164.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Копію рішення після набрання ним законної сили надіслано до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (том 1, а.с. 63-64).
30 червня 2021 року, засобами поштового зв`язку №4600311030657, представник ОСОБА_1 — адвокат Багранюк Віталій Сергійович звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року (том 1, а.с. 74-77).
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 липня 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 — адвоката Багранюка Віталія Сергійовича про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення — відмовлено.
Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів — залишено без розгляду.
Матеріали заяви повернуто заявникові та роз`яснено право на апеляційне оскарження рішення суду (том 1, а.с. 82).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Багранюка Віталія Сергійовича — задоволено.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 липня 2021 року — скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (том 1, а.с. 124-126).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів — задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 03 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №164.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Стягнуто із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслано до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць (том 2, а.с. 41-44).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Дмитришин Мирослава Петрівна просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року у справі №607/28016/19 у частині задоволення позовної вимоги про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті від заробітку (доходу) платника аліментів, посилаючись на те, що воно в даній частині ухвалене із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (том 2, а.с. 54-58).
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 — адвокат Дмитришин М.П. зазначила, що з урахуванням предмета даного спору (вимога про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те чи дійсно відповідач проживає окремо від дочки на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом, та чи проживає дочка разом із матір`ю (позивачкою). ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом вказала, що проживає разом із донькою окремо за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , а також те, що відповідач не бере участі в утриманні доньки. Втім, такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Як вбачається із акту від 11 грудня 2020 року №31, складеного об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Монако”, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхня донька ОСОБА_3 , впродовж 2019 року по даний час проживають за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації. Відповідно до довідки, складеною ОСББ “Академіка Корольова 10А” від 23 грудня 2020 року №669, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхня донька ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживають впродовж 2019 року по даний час. Відтак, факт того, що відповідач проживав разом із донькою на час звернення позивачки до суду з позовом і розгляду справи судом був встановлений судом першої інстанції. На даний час, відповідач продовжує проживати разом із донькою. Як наслідок, даний факт є визначальним при вирішенні питання про стягнення аліментів з особи на утримання дитини — факт окремого проживання відповідача від доньки не знайшов свого підтвердження. Більше того, у матеріалах справи є виписка по картці/рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, товарні та фіскальні чеки, які підтверджують факт здійснення відповідачем регулярних покупок продуктів, оплати комунальних послуг від імені ОСОБА_2 , поповнення мобільного рахунку доньки, придбання одягу та взуття, побутової техніки, дитячого ліжка, ювелірних виробів для доньки, оплата спільного відвідування закладів громадського харчування, грошових переказів на картку позивачки та оплати інших побутових потреб. Проте, дані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про те, що оскаржуване рішення було ухвалене із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
ОСОБА_2 своїм правом на відзив не скористалася.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року переглядається лише в частині, яка оскаржена, тобто в частині стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 03 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №164 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (том 1, а.с. 10, 20).
Під час даного шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №1529, виданим 02 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (том 1, а.с. 11).
Як вбачається з довідки про доходи №375/10/19-00-13-33, яка видана ГУ ДФС у Тернопільській області 31 жовтня 2019 року, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року становить 92 302,43 гривень (том 1, а.с. 12).
На даний час відповідач не працює.
Позивач працює в ПрАТ “Тернопільміськгаз” та її доходи складають близько 12 000 гривень на місяць.
Як вбачається з акту від 11 грудня 2020 року №31, складеному об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Монако”, ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації із членами своєї сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 136).
Відповідно до довідки, складеною ОСББ “Академіка Корольова 10А” від 23 грудня 2020 року №669, ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 137).
Згідно даних виписок по картковому рахунку відповідача, відкритому в ПАТ КБ “Приватбанк” за період з 03 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, ОСОБА_1 перераховував кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки, у тому числі оплачував вартість ліжка та постільної білизни, що підтверджено товарним чеком від 30 травня 2020 року, а також придбавав продукти харчування, дитячі іграшки та необхідний одяг. В серпні 2021 року відповідач проводив оздоровлення неповнолітньої ОСОБА_3 на курорті в м. Хургада республіка Єгипет, що підтверджено квитками та медичною страховкою. У грудні 2021 року здійснював придбання необхідних медикаментів для дитини у період її захворювання, що підтверджено фіскальними чеками (том 1, а.с. 138-198, 229-250).
Задовольняючи позов у частині стягнення аліментів на утримання малолітньої, суд першої інстанції виходив з вимог статті 180 СК України та з врахуванням того, що визначений судом розмір аліментів відповідач спроможний сплачувати, виходячи із його матеріального становища, отриманих ним доходів та його стану здоров`я. При цьому, суд зазначає, що відповідач є працездатною особою. Визначаючи дату стягнення аліментів із відповідача, суд врахував надані відповідачем докази про те, що він брав участь в утриманні своєї неповнолітньої дочки упродовж 2019-2021 років, а тому вважав, що їх слід стягувати з 01 січня 2022 року.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Отже, за своєю суттю аліменти — це кошти покликані забезпечити дитину усі необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає необхідні кошти на утримання неповнолітньої дочки, а тому в судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і просила суд стягнути з відповідача заявлений нею розмір аліментів.
Факт проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю підтверджується довідкою, складеною ОСББ “Академіка Корольова 10А” від 23 грудня 2020 року №669, з якої видно, що ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до акту від 11 грудня 2020 року № 31, складеному об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку “Монако”, вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації із членами своєї сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Отже, вказаний акт також свідчить про те, що дитина проживає разом з матір`ю.
Доводи заявника, що він також проживає з донькою, а тому в позові про стягнення аліментів на утримання дитини в користь матері слід відмовити, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем не доведено, що він бере більш активну участь у матеріальному забезпеченні доньки та у її вихованні.
Колегія суддів вважає безпідставне посилання заявника на судову практику, викладену в постанові Верховного Суду від 04.09.2019 в справі №711/8561/16-ц, оскільки вона стосується інших обставин справи, де матір виїхала за кордон, а дітей залишила на утриманні батька.
Крім цього, визначаючи дату стягнення аліментів із відповідача, суд першої інстанції врахував надані відповідачем докази про те, що він брав участь в утриманні своєї неповнолітньої дочки упродовж 2019-2021 років, а тому вважав, що аліменти слід стягнути не з дати подачі позову, а з 01 січня 2022 року, з чим і погодилася позивач, не оскарживши вказане рішення.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Дмитришин Мирослави Петрівни слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Дмитришин Мирослави Петрівни — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року — залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на відповідача в межах ним понесених.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 січня 2023 року.

Головуючий 
Судді