УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 754/18498/19
провадження № 51-637ск23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва 17 вересня 
2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, 
встановив:
За вироком Деснянського районного суду м. Києва 17 вересня 2021 року
ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: 
за ч. 2 ст. 187 КК України - на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього майна; 
за ч. 3 ст. 289 КК України - на строк 8 років з конфіскацією всього майна. 
На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року зазначений вирок місцевого суду змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на окремі докази як на докази винуватості ОСОБА_5 . У решті вирок залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, 
суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, 
що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання 
про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник зазначених вимог процесуального закону не дотримався.
Зокрема, захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України 
про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 413 КПК України не наводить.
Натомість, захисник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу 
статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, не містить касаційна скарга захисника і доводів на обґрунтування його посилання на незаконность ухвали апеляційного суду з огляду на невідповідність вказаного судового рішення положенням ст. 419 КПК України.
Також захисник не наводить обґрунтування вимоги про закриття кримінального провадження з огляду на положення статей 284, 440 КПК України у їх взаємозв`язку.
З урахуванням наведеного, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу захисника, надавши строк для усунення недоліків.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва 17 вересня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду 
від 30 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху 
і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                      ОСОБА_3