Ухвала
 
07 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 758/5376/16
 
провадження № 61-2587ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відсотків за користування грошима, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.
 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 371 719 дол. США 27 центів, що станом на 11 квітня 2017 року, за курсом Національного банку України  еквівалентно сумі у розмірі 10 011 604 грн 70 коп. В іншій частині позову ОСОБА_2 у задоволенні відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6 890 грн.
 
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання мирової угоди задоволено. Визнано мирову угоду подану до апеляційного суду 03 липня 2017 року та підписану 30 червня 2017 року ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року скасовано й провадження у цій справі закрито.
 
24 лютого 2023 року, тобто зі значним пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначене судове рішення скасувати й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що заявник не був учасником цієї справи, залученою до участі у цій справі не була, про судове рішення апеляційної інстанції дізналася з постанови про об`єднання виконавчих проваджень лише 27 січня 2023 року, надавши цьому відповідні докази вважаючи це достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Частинами першою та другою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Перевіривши підстави пропуску строку на  касаційне оскарження судового рішення, суд вважає, що заявлене клопотання заявника про поновлення цього строку підлягає задоволенню.   
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 759/6865/19, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Разом з цим, підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає порушення судом норм процесуального права, а саме суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням вище наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2017 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відсотків за користування грошима, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2017 року. 
 
Витребувати з Подільського районного суду м. Києва вищезазначену цивільну справу № 758/5376/16.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян
                                    
                                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                                        Н. Ю. Сакара